To vypadá skvěle.
- To jsi dělal ty? - Jo.
- Boží! - Super.
Díky.
- Radši foukej. - Jasně.
IKUO (22) ZAMĚSTNANEC V RESTAURACI
Mňam!
To jsi vařil sám?
Ani ti to nikdo nepomáhal dochutit?
- Ne, nikdo. - Hustý.
Hůlky jsou…
Je to výborný.
A podložky na hůlky?
- Máme brambory s masem. - A co je teda tohle za polívku?
Vepřový vývar,
ale jako hlavní chod máme dušenou směs a sašimi.
Tak jo.
Vývar je…
Tu dušenou směs dělal Ikuo?
- Jo. - Je fakt výborná.
Super!
ŠUN (23) UMĚLEC
Užili jste si ten piknik?
- Já jo! - Jo?
Bavil ses?
A co ty?
Já taky.
Díky.
Tomu se říká lenost.
- Lenost, jo? - Jo.
Díky. A tomuhle laskavost.
Děkuju.
- Trapné ticho… - Plné emocí…
- Jo. - To muselo být peklo.
To není dobrý.
Dáme ty zbytky do ledničky?
Tak já umyju krabičky.
Takhle budeš celý mokrý.
KAZUTO (27) ŠÉFKUCHAŘ
Jé, to je…
Mňam.
- Můžeme si promluvit? - Proč?
Prostě proto.
Tak jo.
Co se děje?
Fakt mě mrzí, že jsem se na tebe dneska vykašlal.
- To jsou kecy. - Nejsou.
Ty vždycky akorát žvaníš.
Jak to myslíš?
Tvrdíš, že tě mrzí, jak ses na mě vykašlal,
ale vůbec ses podle toho nechoval.
Došlo mi,
že jsi ten typ člověka,
co umí vést jenom planý řeči.
Chápu.
Už toho mám prostě dost.
- Chci ti říct jednu věc. - To mě nezajímá.
Slova totiž…
nemají žádný význam.
Budeš mě muset…
o svých citech přesvědčit jinak.
Víc ti neřeknu.
Jsem rád, že jsme si promluvili.
Prostě…
mám pocit,
že o mě Šun konečně začal mít zájem.
Neměl bych se ale moc radovat.
Je pravda, že se mi i na Ikuovi líbilo dost věcí.
Ale stejně…
Když jsem po to všem,
co se mezi náma stalo, viděl Šuna smutného a osamělého,
nebo když byl vyvedený z míry a nedokázal mluvit o svých pocitech…
pořád mi připadal strašně rozkošný.
Prostě mě přitahuje.
Je sexy a zároveň roztomilý. Fakt se mi líbí…
Popravdě už jsem asi dávno zamilovaný.
Ten je sladký.
Dai nám nějak vyspěl. Najednou je vůči Šunovi o dost chápavější.
Má radost, že si získal jeho pozornost.
Přece mu teď nedá košem, že?
Ty si teď děláš kávu?
Dělám ji pro Kazuta.
Cože?
Moccacino?
Jo.
Já myslel, že to je jen pro mě.
To ho musí mrzet!
To teda.
Co na to mám říct?
V tu chvíli mi poprvé došlo, jak moc má Kazuta rád.
Uvědomil jsem si, že mu na něm doopravdy záleží.
Podle mě nemám šanci.
Teď už tu jsem asi zbytečně.
Víc už toho udělat nemůžu.
Jejich moccacino…
Měl ho dělat jenom pro Genseie.
Rve mi to srdce.
Co budeš dělat teď, Genseii?
Ještě musí Rjótu nalíčit.
No jo, úplně na to zapomněl!
O to přece nesmíme přijít.
Představuju si, jak ho líčí, pak se staví za něj, aby ho učesal,
po tváři mu stékají slzy…
ale Rjóta si jich samozřejmě nevšimne.
Už to úplně vidíš, jo?
- Přišla zpráva! - Jo.
- „Dnes budete mít volno.“ - Dobře.
Co si na nás vymysleli teď?
„Místo toho vyrazíte na závodní okruh
pro motokáry.“
Ty kráso!
- To bude sranda. - To teda.
„Vítěz bude moct někoho požádat…“
O co?
„…aby mu splnil jedno přání.“
Přání?
To zní zajímavě.
- Slyšeli jste to? - Cože?
To bude klíčový moment.
Nechci být s nikým jiným než s Šunem,
takže požádám jeho.
Chci si popovídat s Rjótou.
RJÓTA (28)
Řeknu Kazutovi,
že s ním chci na rande.
TE-HON (34)
Když to řekli, hned mě napadl Kazuto.
Víc mě ale zajímá, proč jsem pomyslel na něj,
než že bych s ním chtěl něco podniknout.
Rád bych s Kazutem zase strávil nějaký čas o samotě.
Klidně i v práci.
Prostě s ním chci něco podniknout.
A na koho myslí on?
Nevím, co si mám přát.
Možná bych mohl chtít, aby mi Rjóta pomohl nachystat snídani.
Ale nevím…
Chci s ním strávit víc času o samotě a vzít ho na rande.
ŠUN (23)
Já nevím.
Prostě nevím.
- To bude jízda. - To si užijou.
Já chci taky!
- Přesně! - Je to opravdová trať.
Na tabuli jsou naše jména.
První dvě místa postoupí do finále.
Třetí místo je ti k ničemu, Kazuto.
Šlápni na to!
TE-HON (34)
ŠUN (23)
Do toho!
- Už to začalo? - Jo.
Už jedou! Te-hone!
Te-hon fakt jede!
- Skvělý začátek! - Dobře ty!
To je super!
3. MÍSTO: KAZUTO
To je šílený!
- Ikuo je fakt dobrý, že? - To teda.
To je rychlost!
Je to frajer.
1. MÍSTO: IKUO
Co to sakra je?
- Ten jede. - Má fakt náskok.
- Druhý je Šun. - Už se blíží.
To je Šun!
- Šlápni na to! - Jeď!
Předjeď Ikua.
1. MÍSTO: IKUO
Jo!
- Tomu jde vážně všechno. - Skvěle se na to kouká.
2. MÍSTO: ŠUN
A to je Šun.
- Dobře ty! - Jo!
Byli jste skvělí!
Kdo z nich asi vyhraje?
Sázím na Alana.
Já na Daie.
Já na Genseie.
RJÓTA (28)
Nedosáhnu na pedál.
Slyšeli jste ho?
Ten je rozkošný!
Zlomte vaz.
Alane?
- Nějak mu to nejede. - Zaber!
Zůstal vzadu.
Možná neuvolnil brzdu.
Počkat, teď někoho předjel!
To je Dai.
1. MÍSTO: DAI
3. MÍSTO: GENSEI
To je Rjóta.
Rjóto!
- Je to vyrovnané! - Vidíte je?
Paráda.
Dai se naštval.
Opatrně.
To je skvělý závod.
- Šlápl na to. - Nevzdává se.
Rjóta je překvapivě agresivní.
- Jo. - Je to frajer.
1. MÍSTO: RJÓTA
To byl zvrat!
2. MÍSTO: DAI
Proč jsi mě předjel?
- Kdo je první? - Abych vyhrál.
- Co si přeješ? - To mě zajímá.
- Mě taky. - Chci na rande.
To já taky.
Já taky!
- Šun… - Proč si nesundá helmu?
- Zlomte vaz! - Co to vyvádí?
To je komediant.
Šlápni na to, Ikuo!
RJÓTA (28)
ŠUN (23)
Už jedou!
Co je s Šunem?
Do toho!
Šlápni na to, Šune!
Uvolni brzdu!
Zaber!
První je Ikuo?
- Jo. - Ikuo.
Ikuovi se nikdo nemůže rovnat.
- Teď se ale přetočil. - Ikuo!
- Byl moc agresivní. - Jeď!
Předjeli ho!
- Teď vede Dai. - Jo.
- Dai? - Dai je první.
Zaber, Ikuo!
- Druhý je Ikuo? - Ne, Šun.
- Šune! - To je frajer!
Je to borec.
- Co se stalo? - Šun a Dai!
To je Dai a Šun.
Ty jo, ti jsou dobří!
- Šun? - To jsem fakt nečekala.
Už se vzpamatoval.
- To bylo teprve první kolo. - Hustý!
Ty kráso!
To je Šun!
Je fakt dobrý.
1. MÍSTO: ŠUN
VÍTĚZ: ŠUN
Konec. Vyhrál.
- Jsi moc rychlý. - Byl jsi skvělý.
- Šun nám ukázal svoje odhodlání. - Přesně.
Něco si přeje, a tak chtěl vyhrát.
Copak asi budeš chtít?
Taky si říkám.
- Vidíte ten nafoukaný výraz? - Jakou má radost!
Zajel jsi to za 72 vteřin.
To jsem nečekal.
- Dobrá práce. - Fakt.
Tak teda povídej.
Musíš nám to říct.
- Co? - Co si přeješ.
Počkejte.
Co si přeju?
Cože?
Nic.
Ty si nic nepřeješ?
Cože?
Tak to je vtipné.
Taková příležitost…
a on si nic nepřeje?
- Šun je zajímavý člověk. - Je to vtipálek.
To ale patří k jeho kouzlu.
- To je asi pravda. - Jo.
Závidím mu, že něco takového dokáže říct.
To teda.
Člověk si většinou na něco vzpomene.
I když si jinak nic nepřeje.
Dai to určitě chápe.
Beztak si v duchu říká: „Jo, to se dalo čekat. To jsi celý ty.“
Takže jsme se akorát podívali na napínavý závod.
- Přesně tak. - Jo.
Dobrou chuť.
Mňam!
To je život.
Ikuo?
Jaký jsi měl první dojem z kluka, který tě zaujal?
- První dojem? - Jo.
Působil na mě jako…
Ještě úplně nevím, co si o něm mám myslet,
ale rozhodně se chci dozvědět víc.
Nechci být v lásce pasivní.
Štěstí vám do klína nespadne.
Nebudu s nikým chodit, pokud se nebudeme mít fakt rádi.
Takže jsem došel k tomu,
že ho prostě musím okouzlit.
Myslím partnera.
Podle mě byste to měli prostě pořád zkoušet.
Dokud si toho člověka nezískáte.
Všichni teď přemýšlí o svých vztazích.
Přiměl je se zamyslet.
Trochu jsem se rozvášnil.
Potřebuju s tebou nutně mluvit.
Kdopak to mluví a s kým?
Čí to byl hlas?
Ikuočči…
Kazuto fakt válí!
- Je to borec! - To teda!
- Kolik lidí to je? Čtyři? Pět? - Pět?
Pět!
- Včetně Usaka. - Jo.
Chci s ním strávit víc času o samotě
a vzít ho na rande.
Myslím Kazuta.
Chtěl jsem si s tebou v klidu popovídat.
Přitahoval jsi mě od chvíle,
kdy jsem tě uviděl před tou dodávkou.
Vážně?
Jen jsem to nedal najevo.
A pamatuješ, jak jsme včera na chvíli zůstali sami v kuchyni?
V duchu jsem byl strašně nervózní.
Nervózní?
Srdce mi bušilo jako o závod.
Za mě to byla láska na první pohled.
Aha.
Můžu se…
řídit svým srdcem
a prostě se…
do tebe zamilovat?
To byla otázka, že jo?
Zatím jsi mě
poznal jen velmi povrchně.
Teprve se o mně snažíš dozvědět víc.
Jestli mě budeš mít rád i potom,
co spolu strávíme víc času, budu mít obrovskou radost.
Ani já tě v tuhle chvíli pořádně neznám.
A popravdě jsem se s tebou nijak nesnažil sblížit.
Bral jsem tě jenom jako dalšího energického mlaďocha.
Ani mě nenapadlo, že bychom si mohli rozumět.
Když teď…
s tebou ale mluvím,
říkám si, že bych ti měl dát šanci.
Díky.
Ale zaskočil jsi mě.
Nakonec jsem se mu vyznal.
Myslím, že jsem ho přiměl, aby mi dal šanci a pokusil se mě poznat.
Upřímně doufám, že to někam povede.
Fakt mě tím překvapil a samozřejmě mi to lichotí.
Nevím ale, co si mám myslet o tom, že se do mě zamiloval na první pohled…
Vždyť o mně nic neví.
A já zase nevím nic o něm, takže mi to přijde dost divné.
Takže tak.
Jak si máte udělat názor na někoho, koho znáte teprve pár dní?
„Můžu se do tebe zamilovat?“ To byla těžká otázka, že jo?
Taky bych neuměla odpovědět.
Kdyby aspoň řekl: „Snad ti nevadí, že jsem se do tebe zakoukal.“
Podal to fakt zákeřně.
- Přesně. - Jo.
Je to těžká situace.
- Takhle hodil všechnu odpovědnost na něj. - Jo.
Kde je ten kluk, co na pikniku pobíhal s plachtou?
Najednou je z něj úplně jiný člověk.
Máte pravdu.
Ta modrá ti bude slušet.
Zkus si ho.
Ty jo, fakt mu to sekne, nemyslíte?
- Jo. - To je reakce…
Sluší ti to.
Vypadáš skvěle!
Ty moc výrazných barev nenosíš, co?
- Ale měl bys. - Je tvůj.
- Sekne ti to. - Díky.
Rjóta musel do práce.
Takže tu dneska není.
Prý fotí reklamu na make-up.
- Jo? - Jo.
- No jo, vždyť je to model. - Přesně tak.
Ty ses dneska nalíčil, že?
- Skvělý postřeh! Divím se, že sis všiml. - Přece jen je to profík.
- Pak mi řekni, jaké je to číslo. - Jasně.
Tebe se neptal.
Cinklo to.
„Čeká vás další směna.“
Takže dneska pracujeme?
„Dnes bude vedoucím Ikuo.“
Jsem na řadě.
„Ať se přihlásí, kdo by s ním chtěl pracovat.“
Přihlásí?
„Pokud vás bude víc, může si Ikuo vybrat až dva kandidáty.“
Cože? Dva?
- Dva. - Takže můžeme pracovat ve třech?
Připravení?
Kdo se ke mně chce dneska přidat?
- Ve třech jsme ještě nepracovali. - Tohle je poprvé.
- Práce ve třech? - Jo.
Určitě to bude fajn.
On si vlastně může vybrat jenom jednoho.
To je všechno.
- Vybral si tebe, Kazuto. - Jo.
Zase tě celý den neuvidím.
Z domácích prací máš teda nejradši vaření?
Asi jo.
Sám pro sebe ale vařím nerad.
Jo?
Pokud to jídlo chystám pro někoho, nevadí mi to.
Rád dělám pro ostatní něco,
do čeho se mi samotnému nechce.
A co ty?
- Já? - Jo.
Rád se o ostatní starám.
Peru jim prádlo a dělám další domácí práce.
Připravuju jim jídlo…
Jsi vážně hodný člověk.
Takže jsi pozorný partner.
Asi jo.
V tom jsme si možná podobní.
Dobrý den. Nezkusíte naši lahodnou kávu?
Je výborná.
Vážně? To nás těší.
Taky máme šťávu z guavy. Nechceš ochutnat?
Zkusíš?
Ten je rozkošný.
Děkujeme moc.
- Kolik mu je? Dva roky? - Třináct měsíců.
Třináct? To je zlatíčko.
- Pojď. - Jmenuje se Kento.
- Kento? - To je roztomilé.
Je fakt přátelský.
Protože má rád fešáky.
Kazuto teď pořád dělá v kavárně, že?
Jo.
- Proč jsi taky nezvedl ruku? - Já?
Podle mě by to nebylo správné.
Proč ne?
Prostě chci…
dneska strávit den s někým jiným.
Ty vždycky akorát žvaníš.
Budeš mě muset…
o svých citech přesvědčit jinak.
- Jak mu cukají koutky! - Určitě ho teď potěšil, že?
Co to má být?
Co je to sakra za vztah?
Já fakt nevím.
Proč jsi zvedl ruku ty, Alane?
- Já? - Jo.
Kvůli Kazutovi.
- Kvůli němu? - Abys mohl být s ním?
Jak to s váma dvěma vůbec vypadá?
Já se prostě řídím svým srdcem.
Směnu jsem s ním ještě neměl a chci si s ním popovídat.
Je fakt super.
Ke všem se chová hezky. Takový lidi mám rád.
Dobrý den.
Tak jo, zabalíme to.
Dobře.
Končíme?
Zavíráme.
DNEŠNÍ TRŽBA: 6900 JENŮ
Přečti mi to.
- Přečti to sám. - No tak.
- Jakože nahlas? - Jo.
„Milý Ikuo…“
Ano?
Napsal jsem to jako dopis.
„Měl jsem tě za strašně hyperaktivního člověka.
Dneska jsi byl ale celý den v klidu a docela jsem na tebe změnil názor.
Dobře si mi s tebou povídalo i pracovalo.
Rád si to zopakuju.
Kazuto.“
Jak sis užil svoji první směnu v kavárně?
Dneska jsi na mě vážně udělal dojem.
Působil jsi jinak, než když spolu všichni blbneme.
V práci většinou ukážeme…
svoji pravou tvář. Zvlášť máme fakt napilno.
To je pravda.
Je vidět, jestli umíme pomáhat ostatním a být ohleduplní.
A to je podle mě důležité.
Přišlo mi, že jsi mi hodně pomohl.
Vždyť jsi žádnou pomoc nepotřeboval.
Fakt ne?
Co to je?
To je krásné. Vypadá to jako nějaká pomalá padající hvězda.
Povadlá padající hvězda?
Tak co?
- Můžu ti namasírovat hlavu. - Dobře.
Bude z tebe masér?
Přitlač.
- Určitě? - Jo.
- Je to příjemné. - Že jo?
Řekl mi, že umím jenom žvanit,
tak se mu teď snažím fyzicky dokázat, že o něj stojím.
Když to budu dělat častěji, určitě mu to dojde.
Snažím se dostat zpátky do bodu, ve kterém jsme byli předtím.
Čím dál častěji
toužím po jeho společnosti.
Rád bych s ním šel zase na rande.
Když budeme trpěliví,
podle mě bychom si mohli vybudovat dobrý vztah.
Vypadá to, že se nakonec nechal udolat.
Vůbec se ale nesnaží udělat něco pro Daie.
To je pravda.
Dai se kvůli němu změnil tak,
že brzo ztratí sám sebe.
Podle mě je důležité dělat kompromisy a vycházet partnerovi vstříc,
ale ne do bodu, kdy už je vám to nepříjemné.
Pokud se musíte chovat tak, že už to ani nejste vy, jednou se to…
Pro zamilované lidi je ale normální,
že se snaží přizpůsobit partnerovi.
Některým to vyloženě dělá radost.
- To je pravda. - Jo.
- Ikuo se taky najednou choval jinak. - Jo.
- Přestal dělat blbosti. - Přesně.
Kazuto napsal, že si to s ním rád zopakuje,
což bylo docela kruté.
To teda!
Že jo? Pokud to nemyslel vážně,
dal mu tím falešnou naději.
V dospělosti tyhle fráze používáme často.
„Musíme si to zopakovat.“
- Je to slušnost. - Přesně.
Ikuo od toho ale možná bude čekat…
něco víc.
„Dobré ráno.“
Dobré ráno.
„Dnes bude vedoucím směny Kazuto.“
- Udělali ze mě maskota. - Zase?
„Kdo s ním chce pracovat, ať se přihlásí.“
„Pokud vás bude víc, může si vybrat až dva kandidáty.“
- Už jste se rozmysleli? - Asi jo.
Můžeme?
To bude hromada rukou.
- Jdeme na to. - Dobře.
Pozor, teď!
Cože?
Hlásí se všichni.
Proboha!
Všichni?
- Ach jo. - Koho si asi vybere?
Tak to je síla.
- To teda! - Nepojedeme všichni?
Co si jen počnu?
Můžeme být dva, nebo tři…
že jo?
Tak jo. Už jsem se rozhodl.
Alan?
A Gensei.
- Buďte mí parťáci. - S radostí.
Tak jo.
Pojďme na to.
Ve třech to bude zábava.
- Užijeme si to. - Určitě.
Fakt mě to ranilo.
Proč si jen nevybral mě?
Rád bych s ním…
strávil víc času.
Je to frustrující.
Asi se rozbrečím.
Takže tak.
To je tak smutné. Vážně ho má rád.
Propásl příležitost.
Musíme zabrat. A hlavně si to pořádně užít.
- Otevíráme. - Jasně!
Máme otevřeno.
Děkujeme.
Děkujeme za trpělivost. Chcete cukr?
- To je v pohodě. - Dobře.
- Tak děkujeme a mějte se. - Nápodobně.
To je ňuník.
Ahoj, Juzu.
- Kolik stály ty sušenky? - Jedna je za 250 jenů.
- Vezmu si osm. - Osm? Děkujeme.
Můžete mi čtyři zabalit zvlášť?
Určitě.
- Jo? - Děkujeme.
Ty máš rád Kazuta, že jo?
Musíme o tom mluvit tak otevřeně?
Co se ti na něm líbí?
Pokud dokážeš vyjmenovat deset věcí,
prý je to dobré znamení.
Deset?
Když jsem sem dorazil, viděl jsem, jak je milý a pozorný.
Měl jsem pocit, že se tu o všechny stará,
a to mě zaujalo.
A pak jsem zjistil, že má i jasnou představu o budoucnosti.
A silného ducha.
To já obdivuju.
Jsem vedle něj fakt nervózní.
Strašně moc.
Najednou nedokážu normálně mluvit.
Už teď se mi po něm šíleně stýská.
Tak mu napiš, ne?
Jo, pošli mu zprávu.
- To nedělej. - Ne!
Zapomeň na to.
Dobrý nápad!
Vždycky se najde někdo, kdo to navrhne.
- Přesně. - Jo.
JAK SI TO TAM VE TŘECH UŽÍVÁTE?
- Rjóta mu zase napsal. - Ale ne…
To je výhled!
DNEŠNÍ TRŽBA: 11 450 JENŮ
Ještě jednou díky, že sis mě vybral.
Taky děkuju.
Bylo to těžké?
- Myslel jsem, že zůstaneš u Alana. - Proč jsi zvedl ruku ty?
Abych si vyzkoušel práci s Kazutem.
- Vy jste spolu ještě nepracovali? - Ne.
A kdo ví, kolikrát se ta možnost ještě naskytne.
Mohla to být naše poslední šance.
Tak jsem do toho šel.
Já tušil, že vyjedeme ve třech.
Věděl jsem, že si vybereš někoho dalšího.
Jo?
Jasně. Mám tě přečtenýho.
S Genseiem jsem právě ještě nepracoval.
- To je pravda. - Jo.
I mě sis vybral ze stejného důvodu?
Jo.
Možná tam chtěl Genseie, aby se mohli trošku uvolnit.
- Nechtěl být zahnán do kouta. - Přesně.
Zítra se můžeme navečeřet dřív
a pak prochlastáme celou noc.
Prochlastáme?
Nevím, jak to cítíte vy, ale já o něčem dokážu mluvit jen v noci.
Skvělý nápad. Občas je fajn se trochu napít.
Máš teď čas?
- Už jsou zase zadobře? - Co to dělá?
Maže ho olejem?
On ho masíruje?
Fakt?
Jo, tady.
Vidíš, jak ti to jde.
Co?
Dobrou.
Jako dvě hrdličky.
Zase jsou spolu.
Kazuto si jich ani nevšiml.
- Máte pravdu. Vypadá fakt vyčerpaně. - To teda.
Takové vášnivé objetí…
A on to vůbec nezaregistroval. Musel být dobře mrtvý.
Mluvili jsme o tom, že dneska budeme dlouho vzhůru,
ale jak to teda uděláme?
Nejdřív si dáme večeři?
Jo.
A až po sobě uklidíme…
Takže to bude pyžamová párty?
Trochu mi chybí příležitost, kdy bych mohl být sám sebou.
Je pravda, že někteří
se při pití alkoholu uvolní a pak to dokážou.
Existujou ale různé způsoby, jak lidem ukázat, kdo doopravdy jste.
Já jsem popravdě daleko radši,
když se sobě navzájem dokážeme otevřít za střízliva.
Jen poukazuju na to, že máme každý jiné cíle.
No…
Já se většinou nejvíc uvolním u večeře.
Takže by mi vůbec nevadilo,
kdybychom trávili víc času u stolu.
Já si chci vždycky hlavně vychutnat svoje jídlo.
A fakt nesnáším, když musím těsně před spaním ještě uklízet.
Ta jejich diskuze nikam nevedla.
Strašně mě to celé rozladilo…
„Dobré ráno.“
- Dobré ráno. - „Čeká vás další směna.“
„Dnes bude vedoucím Dai.“
Dobře.
„Ať se přihlásí, kdo s ním chce pracovat.
Pokud vás bude víc, může si Dai vybrat až dva kandidáty.“
Připravení?
Tak jo.
Kdo chce jet se mnou, ať zvedne ruku.
Tak jo.
Díky.
- Ty se nehlásíš? - Ne.
- Začíná to být otrava. - Cože?
Říkám, že je to otrava.
- Šune… - Ale no tak.
Už ti s ním nezbývá moc času.
Buď mým parťákem.
Ten tvůj úsměv je tak roztomilý!
Fakt se do toho opřu.
Vážně jsem mu málem vrazil.
Podle mě jsem neudělal nic špatného.
Byl jsem v šoku.
- Cože? - Co se stalo?
Přestaňte nás tak napínat!
Daie normálně přece nic nerozhodí.
Vždycky to bylo naopak.
A vyjádřil se naprosto jasně.
Fakt říkal, že mu málem vrazil.
Překlad titulků: Veronika Kursová