-Er du okay? -Ja.
Det er blevet besværligt. Det er besværligt.
ARBEJDER PÅ RESTAURANT
Arbejd med mig.
Ikuo er sød. Han har et stort smil.
Jeg vil gøre mit bedste.
Da jeg så, havde en af dem ikke rakt hånden op.
Jeg blev rasende.
Taler du med ham, når du er tilbage?
Han kommer nok og taler med mig.
-Han er mere sikker på vores forhold. -Ja, han er.
Det er ikke min stil at gøre ham mere usikker.
-Han skal føle sig sikker. -Ja, for den følelse er…
-Men I danner ikke par endnu. -Nej.
Er det så nødvendigt?
Altså…
Tager han for let på mine følelser,
eller opfører han sig forkælet,
vil jeg sige, han ikke skal tage det for givet.
Hvad skal jeg gøre?
Gjort er gjort.
-Er du urolig? -Ja, jeg er.
-Hvorfor rakte du ikke hånden op? -Jeg troede jo, det var afgjort…
-Var du overvældet? -Ja.
Det kan jeg godt forstå.
Jeg havde ikke lyst til at arbejde.
Jeg tror…
…det bare vil ske igen og igen. At jeg er i dårligt humør.
Løser man det ene problem,
dukker der andre op. Så er jeg i dårligt humør igen.
Jeg er problematisk.
Jeg tror, jeg er ret problematisk.
Han kender da sig selv.
Han kræver opmærksomhed.
Det bedste ved Shun er,
at han ikke prøver at glatte tingene ud.
Han er meget ærlig og siger, hvad han synes.
Det gør ham troværdig.
Men han rakte jo ikke hånden op?
Jeg ved ikke, hvorfor han ikke gjorde, men han kan få lov til at forklare det.
-Han sendte mig i det mindste en besked. -Hvad skrev han?
Altså…
"Jeg var træt og havde ikke lyst til at arbejde.
Undskyld, hvis jeg sårede dine følelser. Jeg ville gerne, men kunne bare ikke."
Jeg tilgiver ham ikke bare for en besked, men så sendte han mig et foto af en frø.
Når han er sådan, er han bare for nuttet.
-Han fandt dem. -Sødt.
Jeg må tænke det igennem.
Det er bedre, han bare siger: "Sådan tænker jeg ikke på dig."
-Mener du Kazuto? -Han kan bare sige det.
-Så få ham dog til at sige det. -Det gør jeg måske.
"Hvad synes du om mig?" Og så kan jeg komme videre.
Hvad skal du bagefter?
Jeg prøver at tænke det igennem.
-Tager du billedet? -Ja.
-Klar? -Okay.
Sådan.
-Hvordan er det? -Så fedt!
Jeg vil se!
Kom nu. Supernuttet!
Utroligt.
-Lad mig overveje det. -Hvad?
-Andre nuttede billedmuligheder. -Jeg finder også på noget.
-Vi kan tænke over det sammen. -Ja.
-De hygger sig. -De er gode venner.
-Så er vi hjemme. -Hejsa.
Velkommen hjem!
-Vi er hjemme. -Har I haft en god dag?
-Det var sjovt. -Ja, det var.
-I er så søde. -Tak.
Og…
Hej, Dai.
Kommer du ikke lige op?
-Nu? -Ja.
Okay.
-Jeg er her. -Tak for det.
-Er du ked af i dag? -Ikke ked af det, nej.
Jeg var bare chokeret.
-Det lyder lidt plat, men må mig forklare? -Fint.
Før de annoncerede vagten, skete der nogle ting, ikke?
Det føles anstrengende, og…
…jeg var mentalt udmattet.
Det skrev jeg også til dig, men…
Du sagde: "Jeg ville gerne, men jeg kunne bare ikke."
Det lød, som om du skubbede mig væk.
Det kunne du godt have taklet på en bedre måde.
Sådan føler jeg.
-Har du andet at sige? -Nej.
-Igen, igen. -Det er skidt.
Kom nu, Shun.
-Det går ikke altid, som du vil have. -Nemlig.
Det er problemet.
Det, Dai sagde til sidst, var jo rigtigt.
Han er ked af det.
Hvad er der?
Er der sket noget?
Du ser så trist ud.
FRA KOREA, DESIGNER
Jeg talte med ham.
Det blev det bare værre af.
Gjorde det?
Ja, fordi…
Jeg har ikke sagt undskyld.
Jeg synes ikke, jeg har…
…noget at undskylde.
Jeg sårede ham.
Det har jeg det skidt med.
Men jeg behøver jo ikke melde mig.
-Sandt nok. -Ja.
Jeg bliver så forvirret.
Det, du siger, passer fint.
-Du behøver ikke række hånden op. -Vi dater jo ikke officielt.
Jeg kan lide ham, en er ikke forelsket.
Og var du, behøvede du heller ikke melde dig.
Men hør lige.
-Du sagde, du har det skidt. -Ja, det har jeg.
Jamen så…
…passer det, at du har et valg, men du sårede ham med det.
Så er det fair at tage det senere.
Det er ikke det, du skal fokusere på nu…
"Jeg gjorde dig trist."
-"Undskyld." -Ja.
-Taeheon! -Det var et godt råd, Taeheon.
Det var både pænt og godt sagt.
Sig: "Lad os arbejde sammen næste gang."
Du har ret.
Tak.
Tænker han bare "nu igen"? Tror du, det er okay?
-Er det din dialekt? -Ja, det betyder "spis op".
Dai, det der før…
-Undskyld, jeg afbryder. -Det er okay.
Altså…
Der er noget, jeg ikke kunne sige.
Det…
I dag…
Da jeg ikke rakte hånden op…
Det chokerede dig og gjorde dig trist.
Undskyld.
Tak. Det trængte jeg til at høre.
-Tak. -Ja.
Det kom du for at sige.
Det er jeg glad for.
Tak.
Maden er klar. Er de andre i spisestuen?
Er de?
Tak, Shun.
-Vi kommer ind om lidt. -Det er fint.
Ja.
Det var rigtigt gjort!
Shun prøver stille og roligt at ændre sig.
-Flot! -Han sagde undskyld.
Det kunne han ikke før.
Men Taeheon…
-Hans råd imponerede mig. -Det var godt!
Uden at såre Shuns følelser fik han forklaret Shun, hvad han skulle gøre.
Den gentagne handling kan lære dem at sige både tak og undskyld.
Nogle ting lærer man kun ved at skændes.
Hvad den anden ikke kan lide…
-Dais ansigt, da Shun undskyldte… -Det var rart at se.
Det er ikke noget, en skuespiller ville kunne efterligne.
-Nej, vel? -Præcis.
-Skål. -Skål.
Skål.
Må jeg spørge om noget?
-Vi er alle sammen homoseksuelle, ikke? -Nogle af os er måske biseksuelle.
Fortæller I jeres forældre om jeres forhold?
-Jeg kan fortælle mine alt. -Kan du?
Hvordan reagerede de?
Min mor var mere bekymret, end jeg havde ventet.
Og jer andre? Ved jeres forældre det?
Ja, de gør.
Jeg sagde det, da jeg skulle være med her.
Gjorde du? Det var godt!
De skulle ikke høre om det fra andre.
Tog din mor det pænt?
"Finder du en, der er sød, så tag dem med hjem."
Fra nu af.
Jeg prøvede godt nok at sige det til mine forældre, før jeg var med her.
Men jeg kunne altså ikke.
Faktisk blev mine forældre skilt, da jeg var ti.
Jeg voksede op hos min bedstemor.
Så kom jeg på kostskole i Korea og læste i udlandet bagefter.
Mine forældre tænker på mig som en ti-årig.
Nå, på den måde.
Vi har ikke set hinanden så længe, at det er akavet for mig og dem.
Og da vi ikke kender hinanden så godt,
skal jeg være varsom med, hvordan jeg siger det.
Nu vil jeg gerne vide, hvordan I sagde det til jeres forældre.
Hvorfor sagde I det? Hvordan reagerede de?
Det vil jeg gerne vide.
Jeg sagde det til mine forældre under sidste obon.
Hvad fik dig til det?
Jeg havde et dilemma med min eks og ville have deres råd.
Så det handlede ikke om at springe ud,
men mere om at ville have et godt råd.
Jeg troede ikke, det ville være et problem at sige det til dem.
Men de var mere triste end ventet.
Jeg troede, de ville være helt okay med det.
Men de var mere triste, end jeg havde ventet.
Så var jeg også trist.
Både i Japan og Korea
tror jeg ikke, landet eller kulturen betyder så meget.
-Din mor virkede trist, ikke? -Jo.
Min mor havde nok reageret lige sådan.
Eller det forventer jeg i hvert fald. Jeg er bange for at sige det.
Det kan være skræmmende.
Jeg er lidt urolig, men når I fortæller,
får jeg den støtte, jeg behøver.
Derfor spurgte jeg.
Selv hvis jeres forældre ikke accepterer jeres seksualitet,
er der mening med og værdi i, at I er her.
Jeres eksistens afhænger ikke af jeres forældres reaktion.
Eller det synes jeg efter at have hørt jer.
Jeg er enig med Dai. Børn lærer meget af deres forældre.
Men forældre kan også lære af deres børn.
Når man vælger sin egen lykke,
kan det være en ny oplevelse for ens forældre.
Det kan overraske dem, fordi de ved så lidt om det.
Men er deres reaktion ikke, som man ventede,
tror jeg stadig, ens valg er et vigtigt budskab til dem.
-Tak, fordi I talte med mig om det. -Det siger vi også.
Man behøver ikke springe ud.
Ikke, hvis man ikke vil. Gør, hvad der passer dig.
Min mor døde faktisk, før jeg sprang ud.
Først derefter sagde jeg det til min far.
Og min far, som jeg troede, var ret konservativ, accepterede det bare.
Vores seksualitet handler ikke om sex, men om identitet.
Selvfølgelig.
Man fortæller om, hvem man er som person.
At de accepterer dig, kan være en rigtig stærk oplevelse.
Kazuto sagde, hans mor så trist ud, men vi ved ikke, hvorfor hun var det.
Er hun trist over, han er homoseksuel?
Eller trist ved tanken om, at hendes homoseksuelle søn
må leve i et samfund, der nu kan være en større udfordring?
Nemlig.
Det ved man kun, hvis man kommunikerer.
Hun er ikke nødvendigvis trist over, at han er homoseksuel.
-Det er ingen afvisning. -Ikke nødvendigvis, nej.
Så længe de lever et liv, der gør dem glade,
tror jeg også, forældrene er glade.
Det håber jeg.
Der er en, jeg gerne vil lære at kende.
-Jeg vil have lidt tid med ham. -Herligt.
-Mener du jer to alene? -Ja, hvorfor ikke?
Det kan I godt.
Så vend skiltet.
-Vend det? -Ja. God idé.
Okay, vi bruger navneskiltene.
-Ikuo sagde, det var okay. -Giv os et tegn, Ikuo.
Okay.
Så kom.
Held og lykke.
-Vi ses. -Jeg vil også tale med Kazuto senere.
-Lad os snakke. -Ja.
Jeg har tænkt på noget.
-Ryota satser nu. -Det var godt.
Jeg er stadig meget interesseret i dig.
Selv nu.
Da du sagde, du ikke kendte mig endnu,
troede jeg, du ville lære mig at kende.
En egoistisk forventning.
Jeg har ikke i sinde at opgive nu.
Hvad tænker du om mig nu?
Det vil jeg gerne vide.
Ikuo, som alle andre ser,
og Ikuo fra kaffevognen
er to forskellige mennesker.
Ikuo, da vi var alene, er en, jeg gerne vil lære at kende.
Men det gælder ikke den, du er, når du er sammen med de andre.
En, der ikke kan leve uden mig…
Det er bare min præference.
Det er den type, jeg normalt er tiltrukket af.
Jeg kan ikke gøre for, at jeg føler, at det ikke behøver være mig.
Han føler, han måtte sige det ligeud.
-Ja, for Ikuo ville have et svar. -Ja.
Fryser du? Er du okay?
-Ja. -Kom.
Jeg synes ikke, jeg har talt meget med dig for nylig.
Da Ikuo nævnte dig, ville jeg også tale med dig.
Ja.
Forleden…
…sagde du, du havde følelser for mig.
Siden da
har jeg tænkt meget over, hvad jeg synes om dig.
Jeg tror, vi kan lide hinanden
på forskellige måder.
Næsten helt fra starten
var du let at tale med. Nok, fordi vi er jævnaldrende.
Jeg føler mig tryg ved dig.
Så…
Jeg har ikke romantiske følelser,
men snarere… venskabelige følelser.
Det vil jeg ikke miste.
Jeg fik en underlig tanke,
og derfor tror jeg, jeg skubbede dig lidt væk.
Jeg var nok lidt bange.
Bange for at ødelægge den forbindelse, jeg i tankerne har til dig.
Jeg synes, det er godt, du fortalte mig ærligt om dine følelser.
Måske.
Da du var sammen med Shun,
kunne jeg lide at se jer have det sjovt sammen.
Ja, du ler meget.
Jeg kan lide følelsen, når du ler af, vi driller hinanden.
"Åh, Kazuto lo."
Det er noget, der er meget
vigtigt for mig.
Jeg kan lide, når du ler,
så selv uden romantikken vil jeg gerne se dig smile.
Men det har jeg ikke set for nylig.
Det savner jeg.
Så ja…
Jeg var trist, fordi "Kazuto ikke smiler nok".
Så…
Nu kender vi hinandens følelser, så jeg tror…
…vi kan nyde vores tid sammen.
Ja.
Lad os nyde tiden sammen.
Ja.
-Tak. -Ja.
Det var naturligvis stadig et chok.
-Han gjorde alt. -Han elskede ham.
Ryota følte meget for Kazuto.
Han var ham så hengiven.
DEN GRØNNE BØLGE
-Den dingede. "Der er en besked." -Ja.
"Kaffevognen er lukket i dag."
Den er lukket.
"I skal på jeres sidste private date."
-Sidste? -Ja.
Det er den date.
Den sidste private date.
"Skriv navnet på den, I gerne vil på date med.
I kommer kun på date, hvis I vælger hinanden."
Dai og Shun kommer på date.
Jeg vil vide, hvad Kazuto føler.
Der har kun været ét par til hver af de dates.
"Nu offentliggør vi parrene, der skal på date."
Det første par er…
Shun.
Dai.
Jeg er lettet.
-Det andet par er… -Det andet par?
Betyder det ikke det?
Kazuto.
Alan.
Jeg er glad.
Det tredje par…
-Hvad? -Hvad?
Det tredje par.
-Hvad? -Nej!
-Hvem? -Hvem er det?
Ryota.
Han ser så glad ud.
Han ser glad ud.
Gensei.
-Virkelig? -Godt!
Det bliver sjovt.
Nu rødmer jeg.
-Utroligt. -Vi er også glade.
-De ser glade ud. -Jeg er glad.
-Ja! -Det er vidunderligt.
Tre par er noget nyt.
Hvorfor er jeg så glad for andres date?
-"Jeg er så glad." -Ja, for vi er glade!
Vi har set, hvordan Gensei har ændret sig.
Hans kærlighedsliv har ellers kun været så trist.
Nu er jeg glad.
Ryota har skiftet retning.
Vi ved ikke, om det er venskab eller kærlighed.
Men er det ikke godt, at han kommer videre?
-Det er vigtigt. -Og vidunderligt.
Fordi han fortalte sine følelser…
Han gjorde sit bedste.
…kom han videre til kærligheden.
Det er derfor.
-Og Kazuto var uventet… -Alan!
Alan holdt sig lidt tilbage, ikke?
-Måske er det derfor? -Måske.
Han kunne vente, til Kazuto var klar.
-Det virkede måske. -Det passer.
-Jeg er glad og ønsker dem det bedste. -Gid det er nogle gode dates.
Selvom jeg gerne vil se Dai og Shun skændes igen.
Bare lidt.
-Det gør de da også. -Sikkert.
Det gør de nok.
Jeg har det allerede sjovt.
Hvor er vores værelse? Hvor er det?
Gå indenfor.
Hold da op!
Det er vildt!
Utroligt.
Helt vildt!
Total luksus.
Ja.
Vidste du, jeg ville skrive dit navn i dag?
Ja.
-Var det svært at bestemme sig? -Nej.
Slet ikke.
Men sidste sagde jeg "fedt". Kan du huske det?
Jeg udtrykte mig for meget. Jeg var helt pinlig bagefter.
Men ikke denne gang, vel?
Denne gang…
-Var du sådan? -Ja.
Holdt du dig tilbage?
-Ja. -Hvorfor?
Det er jo spændende for dem, der skal på date.
For dem, der ikke skal,
er det akavet.
Så jeg forholdt mig rolig.
Men jeg var ret glad.
Jeg har det jo sjovt og føler mig tryg ved dig.
Jeg er glad.
Det er jeg glad for at høre.
Hvor er vi henne?
Hvordan bliver deres date?
Fantastisk!
Hej.
-Hej. -Hej.
-Tak, fordi vi måtte komme. -Godt at se dig.
Glaskunst!
Helt perfekt. Det er perfekt til de to.
Langsomt. Slap af i skuldrene.
Vi åbner her.
Lad mig se.
De er pæne.
Smukt.
Se i spejlet.
-Den er jeg glad for. -Ja, ikke?
Den er så fin.
KONDITOR
Jeg er tit på date på caféer.
-Jeg kan lide caféer. -Ja.
Jeg vil spise en fin og afslappende middag i huset.
-Det kan vi ikke normalt. -Det er den perfekte date.
-Hvad har du lyst til? -Stuvning.
-Det lyder godt og perfekt til vejret. -Ja, det er koldt i dag.
-Vi lavede smykker og var på café. -Ja.
-Vi spiser mad derhjemme. -Som vi laver selv.
Perfekt.
Det her sted…
Det kan jeg lide.
-Ja. -Brisen er rar.
Her vil være fint om aftenen.
Helt utroligt.
Her er rart.
-Ja. -Og god plads.
-Var du urolig? -Mig?
I dag?
Indtil de sagde mit navn, turde jeg ikke smile.
Da vi ikke var på date før,
tænkte jeg, at nu ville det være noget ganske særligt.
Jeg glæder mig.
Hvordan har dine forhold været?
Ret dårlige.
-De fleste af dem? -Ja.
Jeg datede ikke, før jeg var 18, vel?
Jeg havde ikke kysset eller dyrket sex.
Bortset fra den sidste i New York.
Jeg vil slette de minder.
Ud over ham var de så giftige. De så bare godt ud.
Jeg skammer mig over mit tidligere jeg.
"Hvorfor faldt jeg dog for ham?"
Jeg har aldrig været vild med nogen før.
Javel.
Den eneste gang,
mine følelser har været sådan her, er med dig.
Og…
…at jeg mødte en som dig og fandt sammen med dig,
har været meget lærerigt for mig.
Så…
…jeg nyder det meget.
Ja.
Bøffen er klar.
-Det smager nok godt. -Helt sikkert.
-Lad os nøjes med salt. -Ja.
Lækkert!
Hvad var det?
Vent. Nej!
Det var fint. Det er sjovt, når man ikke forventer det af dem.
I dag skal vi sove sammen.
Jeg vil vide, hvad du føler.
Da jeg tænkte over det, indså jeg, jeg er typen,
der observerer den, jeg kan lide, på afstand.
Ser, hvordan de er med andre.
Så ved jeg, jeg gerne vil lære dem at kende.
Og den date natten over gav os…
…pludselig al den her tid alene sammen.
Det føltes for overvældende.
Derfor tror jeg, jeg havde det sådan, da vi tog hjem igen.
Men denne gang
er ikke som sidst.
Vi blev venner igen…
Eller måske er det forkert at sige sådan.
Men det hjælper, så jeg kan være mig selv, som jeg nævnte.
Det kunne jeg nu.
Og derfor har de sidste par dage været rigtig gode.
-Vi havde det sjovt. -Ja, jeg følte mig tryg ved dig.
Jeg skrev dit navn i dag, fordi jeg ville lære dig bedre at kende.
Det med at skrive navne og blive sat sammen i par,
gør alle så underligt nervøse.
Men for mig var det….
…en chance for at lære mere om en, jeg er interesseret i.
Men jeg vil måske hellere…
…undlade at tænke for meget over det, ikke?
Når Kazuto taler med Alan, taler han mere nøgternt end med de andre.
Du har ret.
Han er ikke for overstrømmende og bare mere naturlig.
Han anstrenger sig ikke sådan.
Alan tilpasser sig stille og roligt Kazutos tempo, ikke?
-Snitter du hvidløg? -Okay.
Du er altid så høflig, Ryota.
Ja.
-Skal jeg ikke det? -Nej.
-Så stopper jeg. -Ja, gør det.
Hvor fint skal det snittes?
-I tynde skiver? -Helt tynde.
Smag engang. Det smager godt.
Det er varmt.
Spiste du det hele?
-Det er godt. -Derfor var det varmt.
Skål.
-Skål. -Tak.
Der er bacon i.
Det giver den gode smag.
Det er lækkert.
Jeg har altid drømt om sådan en date.
Det er min ideelle date.
Som om alt går i opfyldelse på en dag.
Hvorfor skrev du mit navn i dag?
Altså også før det…
Jeg skrev dit navn til første date.
Den, jeg ville på date med, har altid været den samme.
Tak.
Men jeg troede ikke, det ville ske.
I dag.
-Var det svært at vælge et navn? -Nej.
Det var et let valg.
-Var du længe om det? -Nej.
Mine følelser stod klart, da jeg vågnede i morges.
Så jeg tøvede ikke.
Sådan føles det altså at være på date.
-At høre ens navn blive nævnt. -Det gør mig bare glad.
-At vi begge to gerne ville og kom afsted. -Det er en ny følelse.
Jeg troede, jeg kendte dig, men det gør jeg ikke endnu.
Har dit indtryk ændret sig?
Det er det samme. På en god måde. Jeg så mere af alle dine gode sider.
Vi er på bølgelængde, når vi taler.
Det gør mig tryg.
-Sandt nok. -Ja, ikke?
Jeg føler, vi er ret ens.
Jeg er glad for, jeg så mere af dine gode sider.
Det smigrer mig.
De to passer perfekt sammen. Som et ægtepar.
-Deres stemmeleje er også ens. -Men stemmeleje er…
-Vigtigt. -Ja.
-Godnat, Kazuto. -Godnat.
Vi ser hinanden hver dag nu.
Ja.
Gad vide, hvad vi føler, hvis vi ikke ser hinanden hver dag.
Det tænker jeg også.
-Skrev vi så konstant til hinanden? -Så tossede er de fleste ikke.
-Konstant? -Man ved aldrig.
Skriver du normalt meget?
Ja, i de der giftige forhold.
-Hvad med det sidste? -Det behøvede vi ikke i vores forhold.
Var I sammen hver dag?
Hvad kunne du lide ved ham?
Det største var…
…da vi besøgte hans familie i Atlanta.
De holdt familiefest.
Der så jeg en perfekt familie uden fejl.
Javel.
Der var hans far og mor,
fætre og kusiner og søskende.
Alle kom bare godt ud af det.
-Utroligt. -Ja.
Jeg var chokeret.
-"Findes det virkelig", ikke? -Ja.
Det fik mig til at længes efter sådan en familiefest.
Er du…
…typen, der tror på, at vi som par kan få børn?
Altså opdrage dem og have en kernefamilie?
-Tror du på det? -Ja, så længe jeg har råd til det.
Økonomisk og mentalt.
-Hvorfor? -Det er godt.
Jeg tror meget på det.
Intet er bedre end at kunne dele det med en partner.
Jeg er træt.
Okay. Skal vi gå i seng?
-Vil du bare ligge her lidt først? -Ja.
Jeg tror ikke, jeg kan sove.
I dag?
-Jeg tager den og taler ved siden af dig. -Okay.
Av!
Det gjorde da vist ondt.
Pas på.
De har stærke meninger om familie.
Ja. Også Dai. De er enige om det.
De passer godt sammen.
Men i Japan er det stadig meget svært for mandlige par at adoptere.
-"Familie" kan være mange ting. -Enig.
Der er så mange muligheder nu.
Folk accepterer mere, hvordan andre vil leve deres liv.
Men det sociale system har ikke helt fulgt med.
Gid samfundet havde systemer,
så vi kunne træffe de valg, vi gerne vil.
-Det håber jeg sådan på. -Enig. Og nu til vejret.
Vent lige.
Hold op med at tale som en nyhedsvært.
Ved du hvad…
Hvad?
Ikke noget.
-Hvad? -Ikke noget.
Er du ved at være træt?
Jeg sover her.
Hov.
Brug min arm som pude.
Hvorfor?
Så kan vi ligge tættere.
Du skulle have taget din pude med.
-Er det ikke en god idé? -Nej.
Det er godt.
-Hvad? -Alt er fint.
Shun.
Ventede du?
Du holdt mig længe hen.
Endelig skete det.
-Du godeste. -Hold da op!
-Det var godt. -Sikke et fantastisk kys.
-Tilløbet til det… -Ja!
-Tilløbet! -Seriøst godt.
Kysset var helt eventyrligt.
Det er sandt.
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen