Ești bine?
Da.
A devenit obositor.
A devenit o bătaie de cap.
IKUO, 22 DE ANI
Te rog să vii cu mine!
Ikuo e drăguț. Ce zâmbet are!
Voi face tot ce pot.
Când m-am uitat, doar unul nu avea mâna ridicată.
Era să ridic pumnul.
O să vorbești cu el când ne întoarcem?
Cred că el va dori să-mi vorbească.
- Se simte-n siguranță în relația voastră. - Da, așa e.
Nu-mi place să-l fac să fie nesigur pe el.
- Vrei să-l faci să se simtă în siguranță. - Asta vreau.
- Dar încă nu sunteți un cuplu. - Nu, nu suntem.
Chiar trebuie să faci asta?
Ei bine…
Dacă simt că nu îmi ia în serios sentimentele
sau dacă începe să fie capricios,
o să-i spun să nu ia toate astea de bune.
Oare ce să fac?
Ce-a fost a fost.
- Ești îngrijorat? - Da.
De ce nu ai ridicat mâna?
Am crezut că deja s-a decis…
- Ai fost copleșit? - Da.
Da, te înțeleg.
N-aveam chef să lucrez în rulotă.
Cred că…
voi fi prostdispus din ce în ce mai des.
Chiar dacă o problemă se rezolvă,
altele vor apărea, iar eu voi fi iar prostdispus.
Sunt o pacoste.
Sunt o persoană problematică.
Știe și el asta.
Are nevoie de atenție.
IUBITUL
Ceea ce-mi place cel mai mult la Shun
e că nu încearcă să aplaneze situația.
E sincer și spune ce crede.
În unele privințe, asta îl face demn de încredere.
Azi nici n-a ridicat mâna.
Nu știu de ce a făcut asta,
dar vreau să-mi explice cu propriile sale cuvinte.
Măcar mi-a trimis un mesaj.
Ce-a spus?
Ei bine…
„Am fost obosit după acea discuție și n-aveam chef de muncă.
Îmi pare rău dacă te-am supărat. Voiam să vin cu tine, dar n-am putut.”
N-ar fi fost suficient să-l iert,
dar o oră mai târziu mi-a trimis o poză cu o broscuță.
Când face așa ceva, mi se pare că e cât se poate de adorabil.
- Le-a găsit! - Ce drăguț!
Și eu trebuie să analizez unele lucruri.
Mi-ar fi plăcut să-mi spună că nu ne vede formând un cuplu.
- Kazuto? - Da, vreau să-mi spună.
- De ce nu-l convingi să-ți spună? - Poate o voi face.
Să-mi spună ce crede, ca să pot merge mai departe.
Ce vei face după?
O să încerc să analizez situația.
- Faci tu poza? - Da.
- Ești gata? - Da.
Atenție!
- Cum e? - Foarte tare!
Vreau să văd!
Te rog!
Ce drăguță e!
E incredibil!
- O să mă mai gândesc. - La ce?
La alte feluri de a face poze drăguțe.
O să mă mai gândesc și eu.
- Ne putem gândi împreună. - Da.
- Se distrează. - Sunt prieteni buni.
- Am revenit. - Ne-am întors.
Bine ați revenit!
Ne-am întors.
Cum a fost?
- Ne-am simțit bine. - Da.
- Sunteți drăguți. - Mulțumesc!
Așadar…
Dai…
Poți să vii la etajul unu?
- Acum? - Da.
Sigur.
- Am venit. - Mulțumesc!
- Te-ai supărat? - Nu ăsta e cuvântul.
Dar am fost șocat.
Poate ți se pare că e o scuză, dar pot să-ți explic?
Sigur.
Înainte să se anunțe cine va lucra, s-au întâmplat unele lucruri, nu?
A fost atât de obositor…
Eram epuizat din punct de vedere mental.
Ți-am trimis un mesaj în care ți-am explicat, dar…
Mi-ai spus că ai vrut să lucrezi cu mine, dar nu ai putut.
Am simțit că mă îndepărtezi.
Cred că exista altă cale prin care puteai rezolva problema.
Asta e părerea mea.
- Mai ai altceva de spus? - Nu.
- Încă o dată. - Nu e bine.
Pe bune, Shun?
- Nu-ți iese mereu așa cum vrei. - Nu.
Așa e.
Dai a avut dreptate.
E abătut.
Ce e?
S-a întâmplat ceva?
Pari trist.
TAEHEON, 34 DE ANI, DESIGNER, DIN COREEA DE SUD
Am vorbit cu el.
Situația s-a înrăutățit.
Serios?
Din cauză…
că nu mi-am cerut scuze.
Nu cred că am…
motive să-mi cer scuze.
L-am făcut să sufere…
și-mi pare rău.
Dar nu sunt obligat să mă ofer voluntar.
Așa e.
Da.
Nu mai știu ce să înțeleg.
E adevărat ce spui.
- Nu ești obligat să ridici mâna. - Încă nu suntem împreună.
Îl plac, dar nu sunt înnebunit după el.
Chiar dacă ai fi, tot nu ești obligat să ridici mâna.
Dar…
i-ai spus că-ți pare rău, nu?
Da.
Atunci…
E adevărat că aveai de ales, dar știai că-l vei răni.
Te poți gândi mai târziu dacă a fost corect sau nu.
Nu la asta trebuie să te concentrezi acum.
„Te-am întristat.”
„Îmi pare rău.”
Da.
- Taeheon! - Ce sfat minunat, Taeheon!
E un sfat bun și corect.
Spune-i că data viitoare veți lucra împreună.
Ai dreptate.
Mulțumesc!
Îi va conveni că-i scriu iar? Crezi că e-n regulă?
- Așa se spune în dialectul tău? - Da. Înseamnă „mănâncă tot”.
Dai, în legătură cu mai devreme…
- Scuze că deranjez. - Nu-i nimic.
Știi…
Un lucru nu ți l-am putut spune.
Ei bine…
Azi…
Prin faptul că n-am ridicat mâna…
te-am contrariat și te-am întristat.
Îmi pare rău.
Mulțumesc!
Voiam să aud asta.
- Mulțumesc! - Da…
De-asta ai venit la mine.
Mă bucur.
Mulțumesc!
Cina e gata. E toată lumea în sufragerie?
Sunt acolo?
Mulțumesc, Shun!
Venim imediat.
Bine.
Da.
Asta trebuia să faci!
Shun încearcă să se schimbe pas cu pas.
- Bravo! - Și-a cerut scuze.
Înainte nu putea să facă asta.
Dar Taeheon…
- M-a impresionat sfatul lui. - A fost excelent!
Fără să-l supere pe Shun,
i-a deschis ochii și l-a încurajat să ia măsuri.
Dacă vor continua așa, vor învăța să spună „mulțumesc” și „îmi pare rău”.
Unele lucruri le poți afla după o ceartă.
De exemplu, ce nu-i place fiecăruia.
Ce expresie a avut Dai după ce Shun și-a cerut scuze!
A fost extraordinar!
Chiar și un actor s-ar chinui să recreeze o asemenea expresie.
- Nu, n-ar putea. - Nu-i așa?
- Noroc! - Noroc!
Noroc!
Pot să vă întreb ceva?
Toți suntem gay, nu?
Unii poate suntem și bisexuali.
Le spuneți părinților despre relațiile voastre?
- Eu pot să le spun orice. - Da?
Care a fost reacția lor?
Mama și-a făcut mai multe griji materne decât mi-aș fi imaginat.
Altcineva? Părinții voștri știu?
Da, știu.
Eu le-am spus când am aflat că voi fi în emisiune.
Serios?
E minunat!
Nu am vrut să afle de la altcineva.
Mama ta a primit vestea bine?
A spus: „Dacă cunoști un tip de treabă, adu-l acasă.”
De-acum înainte.
Sincer să fiu, am încercat să le spun înainte de emisiune.
Dar încă nu am putut s-o fac.
De fapt, părinții mei au divorțat când aveam zece ani,
iar eu am fost crescut de bunica mea.
Am făcut liceul în Coreea de Sud, apoi am studiat în străinătate.
Pentru părinții mei, încă sunt băiatul de zece ani.
Înțeleg.
Am fost despărțiți mult timp,
încât e ciudat și pentru mine, dar și pentru ei.
Având în vedere că nu ne cunoaștem prea bine,
trebuie să le dau vestea cu mult tact.
Așa că sunt curios să aflu cum v-ați anunțat părinții.
Ce v-a determinat s-o faceți? Cum au reacționat?
Mi-ar plăcea să știu.
Eu le-am spus părinților în timpul ultimului festival Obon.
De ce ai făcut-o?
Aveam o problemă cu fostul iubit și voiam sfatul lor.
Nu a fost neapărat o dezvăluire a orientării sexuale.
Mai degrabă, voiam sfatul lor.
Nu credeam că va fi o problemă să le spun ce orientare sexuală am,
dar au fost mai triști decât mi-am imaginat.
Am crezut că vor fi complet de acord,
dar au fost mai triști decât credeam că vor fi.
Așa că m-am întristat și eu.
Nici în Japonia, nici în Coreea de Sud, țara sau cultura nu contează prea mult.
Ai spus că mama ta părea tristă, nu?
Da.
Cred că mama mea va avea cam aceeași reacție.
Cel puțin, la asta mă aștept.
Mi-e teamă să le spun.
Poate fi înfricoșător.
Sunt puțin îngrijorat, dar după ce mi-ați povestit voi,
cred că mi-am găsit curajul.
De asta am întrebat.
Chiar dacă părinții tăi nu îți acceptă sexualitatea,
prezența ta în emisiune e cât se poate de semnificativă.
Felul tău de-a fi nu trebuie influențat de ceea ce cred ei.
Asta am simțit când te-am ascultat.
Sunt de acord cu Dai.
Copiii învață multe lucruri de la părinți,
dar există multe lucruri pe care părinții le pot învăța de la copii.
Tu alegi să fii fericit,
dar pentru părinții tăi va fi o experiență nouă
și vor fi surprinși fiindcă știu atât de puțin despre tine.
Însă, chiar dacă reacția lor nu e cea dorită de tine,
cred că alegerea ta e un mesaj important pentru ei.
Mulțumesc că m-ați ascultat.
Și noi îți mulțumim.
Nu e obligatoriu să-ți anunți sexualitatea.
Nu trebuie s-o faci dacă nu vrei. Fă ce e mai bine pentru tine.
Mama mea a murit înainte ca eu să-mi anunț sexualitatea.
Dar apoi i-am spus tatălui meu.
Iar tatăl meu, pe care-l credeam conservator,
a primit vestea destul de bine.
Sexualitatea noastră nu se referă neapărat la sex, ci la identitatea noastră.
Desigur.
Dacă îi spui cuiva ce fel de om ești, iar ei te acceptă,
o iei ca un fel de validare.
Kazuto a spus că mama lui părea tristă, dar nu știm de ce era așa.
Oare din cauză că el e gay?
Sau a întristat-o gândul că fiul ei gay
va trăi într-o societate care-i va pune bețe în roate?
Așa e.
Nu vei ști până nu vei vorbi despre asta.
Poate nu era tristă fiindcă el e gay.
- Nu e o respingere. - Da, poate nu e.
Atâta timp cât continuă pe un drum care îi va face fericiți,
la fel vor fi și părinții lor.
Sper.
E o persoană pe care vreau s-o cunosc cât mai bine.
- Am nevoie de puțin timp cu el. - Foarte bine.
- Doar voi doi? - Da, de ce nu?
Desigur că poți.
Întoarce plăcuța.
- S-o întorc? - E o idee bună.
Da, hai să folosim plăcuțele.
Ikuo a spus că e în regulă.
- Dă-ne un indiciu, Ikuo. - Bine.
Hai să mergem!
Mult noroc!
Pe curând!
Și eu vreau să vorbesc cu el.
- Hai să vorbim! - Bine.
Ceva mă intrigă.
- Ryota nu mai stă pe gânduri. - Excelent!
Încă sunt foarte interesat de tine.
Chiar și acum.
Când mi-ai spus că încă nu mă cunoști,
am crezut că ești dispus să faci asta.
Era așteptarea mea egoistă.
Nu am de gând să mă dau bătut.
Cum mă vezi tu pe mine acum?
Asta vreau să știu.
Ikuo care vorbește cu toți ceilalți și Ikuo care a fost cu mine în rulotă…
sunt doi oameni complet diferiți.
Aș vreau să-l cunosc pe acel Ikuo cu care am vorbit în rulotă,
nu și pe acel Ikuo care vorbește cu ceilalți.
Vreau pe cineva care nu poate trăi fără mine…
E preferința mea personală,
dar ăsta e genul de om de care sunt atras.
Am sentimentul că pentru tine nu sunt eu acea persoană.
- A vrut să fie cât mai clar cu el. - Da, Ikuo l-a presat să-i dea un răspuns.
Da.
Ți-e frig? Ești bine?
- Da. - Hai să mergem!
Am senzația că în ultima vreme nu prea am vorbit.
Când Ikuo a vrut să sicute cu tine, am vrut să fac și eu să vorbim.
Bine.
Deunăzi…
ai spus că simți ceva pentru mine.
După asta…
m-am gândit ce însemni tu pentru mine.
Cred că felul în care mă placi tu pe mine diferă de cel în care te plac eu pe tine.
Avem aceeași vârstă,
așa că mi-a fost ușor să-ți vorbesc încă de la început.
Mă simt confortabil în preajma ta.
Așadar…
Sentimentele mele față de tine nu sunt de natură romantică,
ci, mai degrabă, sunt sentimente de prietenie.
Nu vreau să stric asta.
Mi-a intrat ideea asta ciudată în cap
și poate de asta cred că te-am îndepărtat.
Cred că m-am temut puțin.
M-am temut să nu stric conexiunea asta pe care o aveam cu tine în mintea mea.
E bine că mi-ai spus care sunt adevăratele tale sentimente.
Cred…
Când ești cu Shun,
îmi place să vă văd cum îi tachinați pe ceilalți.
Da, râzi mult.
Mă bucur că râzi când noi doi îi tachinăm pe ceilalți.
E ceva de genul: „Kazuto a râs.”
Lucrul ăsta a fost foarte important pentru mine.
Îmi place mult când râzi,
și, chiar dacă nu suntem împreună, am vrut să te văd cum zâmbești.
Dar în ultima vreme nu am mai văzut lucrul ăsta…
și mi-a lipsit.
Așa că…
Am fost trist fiindcă nu ai mai zâmbit atât de des.
Așadar…
Acum că știm amândoi ce simțim,
cred că…
ne putem simți bine împreună.
Da.
- Hai să ne simțim bine! - Da.
- Mulțumesc! - Da…
Normal că încă e în stare de șoc.
- A făcut tot ce-a putut. - L-a iubit.
- Ryota ținea mult la Kazuto. - I-a fost dedicat.
CAMERA VERDE
A sunat. „Am un anunț pentru voi. Rulota cu cafea va fi închisă azi.”
E închis!
„Veți ieși la ultima întâlnire față în față.”
- Ultima? - Ultima?
- E ultima întâlnire. - Ultima întâlnire față în față.
„Scrieți cu cine vreți să ieșiți.
Veți ieși la întâlnire dacă sentimentele sunt reciproce.”
Dai și Shun vor ieși la întâlnire.
Sunt curioasă ce simte Kazuto.
De fiecare dată, doar un singur cuplu a ieșit la întâlnire.
KAZUTO, 27 DE ANI
RYOTA, 28 DE ANI
IKUO, 22 DE ANI
ALAN, 29 DE ANI
TAEHEON, 34 DE ANI
SHUN, 23 DE ANI
DAI, 23 DE ANI
GENSEI, 34 DE ANI
„Vom anunța perechile care vor merge la întâlnire.”
Prima pereche e…
Shun.
și Dai.
PRIMA PERECHE: SHUN ȘI DAI
Ce ușurat sunt!
A două pereche e…
A doua pereche?
Asta înseamnă că…
Kazuto.
Și Alan.
A DOUA PERECHE: KAZUTO ȘI ALAN
Ce bucuros sunt!
A treia pereche…
- Ce? - Ce?
A treia pereche!
- Ce? - Nu se poate!
- Cine? - Cine poate fi?
Ryota.
Ce fericit pare!
Pare fericit!
Și Gensei.
- Pe bune? - Bun!
A TREIA PERECHE: RYOTA ȘI GENSEI
Hai să ne simțim bine!
Mă faci să roșesc.
- E incredibil! - Par fericiți.
- Mă bucur mult.
- Da! - Ce? E minunat!
Avem trei perechi.
Sunt adult. De ce mă bucur de întâlnirea altuia?
- Toți ne bucurăm. - Da.
Am văzut cum s-a schimbat Gensei.
A avut doar dezamăgiri în dragoste,
așa că mă bucur.
Ryota a schimbat rapid macazul.
Nu știm dacă e prietenie sau iubire,
dar nu-i așa că e minunat că merge înainte?
- E important. - E minunat.
- A spus ce simte… - A făcut tot posibilul.
…așa că acum poate merge mai departe.
Exact!
- Iar Kazuto… Ce neașteptat! - Alan!
Alan făcuse un pas în spate.
- Poate a funcționat. - Poate.
A fost cam așa: „Dacă nu ești pregătit, voi aștepta.”
- Cred că i-a mers. - Așa e.
Mă bucur! Le urez noroc!
Sper să se distreze cu toții.
Vreau ca Dai și Shun să se mai certe o dată.
Doar puțin.
- Stai liniștit, se vor certa. - Da.
Se vor certa.
Deja mă simt bine.
- Unde e camera noastră? - Unde e?
Hai înăuntru!
Dumnezeule!
- Ce tare! - E incredibil!
Ce nebunie!
- E elegant. - Da.
Știai că voiam să-ți scriu numele?
Da.
- Te-ai decis greu? - Nici vorbă.
Absolut deloc.
Ultima dată ți-am spus că e în regulă. Îți mai amintești?
Atunci eram mult prea expresiv.
Mai târziu m-am simțit rușinat.
Nu și acum, nu?
Acum…
- Așa stăteai? - Da.
Te-ai stăpânit?
- Da. - De ce?
Normal că va fi interesant pentru cei care sunt la întâlnire.
Dar pentru ceilalți…
e ciudat.
M-am calmat.
Dar am fost fericit.
La urma urmei, cu tine mă distrez și mă simt confortabil.
Mă bucur.
Mă bucur să aud asta.
Ce-i locul ăsta?
Cum va fi întâlnirea lor?
E incredibil!
Bună ziua!
- Bună! - Bună!
- Mulțumim că ne-ați primit! - Încântat de cunoștință!
Sticlărie!
E perfect!
E perfect pentru cei doi!
Încetișor. Relaxează-ți umerii.
Să deschidem asta!
Ia să vedem!
Ce frumos!
Superb!
Uită-te în oglindă.
- Îmi place mult. - Și mie.
E foarte drăguț!
BRUTĂRIA KAM GAVA
La întâlniri merg la cafenele.
- Și mie-mi plac. - Da.
Vreau o cină liniștită și elegantă în casă.
Nu prea putem.
Asta e întâlnirea ideală.
- Ce vrei să mănânci? - Tocăniță.
- E perfectă pentru vremea asta. - Da, e cam rece azi.
- Am făcut coliere, iar acum suntem aici. - Da, la cafenea.
- Iar în casă vom lua cina. - Vom găti.
E perfect!
Locul ăsta…
Îmi place aici.
- Da. - Îmi place briza.
Va fi o noapte pe cinste.
E incredibil!
Ce frumos e!
- Da. - E spațios.
Ți-ai făcut griji?
Eu?
Azi?
N-am putut zâmbi decât după ce mi-a spus numele.
Având în vedere că n-am mai ieșit,
cred că timpul pe care-l vom petrece aici va fi cu adevărat special.
Abia aștept!
Cum au fost relațiile tale?
Au fost nesatisfăcătoare.
- Majoritatea? - Da.
N-am avut nicio relație până la vârsta de 18 ani.
N-am făcut sex și nici măcar nu m-am săturat.
În afară de ultimul, care era din New York,
vreau să uit absolut totul.
În afară de acea relație, toate au fost toxice.
Erau doar băieți care arătau bine.
Mi-e rușine de cum eram înainte.
Mă întreb mereu de ce m-am îndrăgostit de acei băieți.
Niciodată n-am fost obsedat de cineva.
Înțeleg.
O singură dată în viață…
mi-au fost răvășite sentimentele.
Acum, cu tine.
Și…
Faptul că am cunoscut pe cineva ca tine, indiferent cum am făcut-o,
m-a ajutat să învăț multe lucruri.
Așa că… mă bucur de experiența asta.
Da…
Friptura e gata.
- O să fie bună. - N-are cum să nu fie.
- S-o mâncăm fără altceva, doar cu sare. - Da.
Ce bună e!
E delicioasă!
Ce-a fost asta?
Nu se poate!
E amuzant când vezi așa ceva la cineva la care nu te aștepți.
Azi vom sta împreună peste noapte.
Așa că vreau să-mi spui ce simți.
M-am gândit mai bine și mi-am dat seama că sunt cineva
care observă de departe persoana de care e interesată.
Vreau să văd cum se comportă cu ceilalți.
Mi-am dat seama că-mi place să cunosc gradual pe cineva.
Apoi întâlnirea aceea peste noapte s-a ivit dintr-odată…
și ne-a oferit ocazia să fim împreună.
Pentru mine a fost puțin cam copleșitor.
Cred că de asta m-am simțit așa când ne-am întors în casă.
Dar acum…
situația e diferită.
Am redevenit prieteni…
Poate nu e cel mai bine spus așa.
Dar m-a liniștit și mi-a permis să fiu eu însumi.
Am putut face asta.
Mulțumită acestui lucru,
în ultimele zile m-am simțit foarte bine.
Da, așa e.
Mi-a fost bine în preajma ta.
Azi te-am nominalizat
fiindcă vreau ca încet-încet să te cunosc mai bine.
Acel proces prin care scriem numele cuiva ca să putem ieși la întâlnire
e foarte stresant pentru toți.
Dar pentru mine…
e ocazia să văd diferite laturi ale persoanei interesate de mine.
Nu știu… Aș prefera…
să nu-mi fac prea multe griji în privința asta.
Când Kazuto vorbește cu Alan, vorbește mult mai natural decât altcineva.
Ai dreptate.
Nu e excesiv de prietenos, ci e mai natural.
Nu se străduiește prea mult.
Pas cu pas, Alan se adaptează la ritmul lui Kazuto.
- Taie usturoiul, te rog! - Bine.
- Vorbești foarte politicos cu mine. - Da.
- Nu trebuie? - Nu.
- Atunci o să încetez. - Te rog!
Cum să-l tai? Felii subțiri?
Da, felii subțiri.
Gustă puțin. Cred că e bun.
E fierbinte.
Ai înghițit totul?
- E delicios! - Nu-i de mirare că frige.
Noroc!
- Noroc! - Mulțumesc!
Are bacon.
A dat supei o aromă excelentă.
Da, e delicioasă.
Mereu mi-am dorit o întâlnire ca asta.
Asta e întâlnirea mea ideală.
Azi mi s-au împlinit toate visele.
De ce m-ai nominalizat pe mine?
Chiar și înainte…
Te-am nominalizat și la prima întâlnire.
Cel cu care am vrut să ies la întâlnire a fost mereu același.
Mulțumesc!
Dar n-am crezut că va fi posibil…
azi.
Te-ai decis greu să mă alegi pe mine?
Nu.
Nu a fost o alegere grea.
- Nu? - Nu.
Când m-am trezit azi-dimineață, mi-am dat seama exact ce simt.
Așa că n-am ezitat.
Deci așa e să ieși la o întâlnire, în emisiune.
Așa e să ți se rostească numele.
Mă bucur că ne-am dorit să ieșim împreună și că am reușit s-o facem.
E o senzație nouă.
Am crezut că te cunosc cu adevărat, dar nu e așa.
Mă vezi altfel acum?
Tocmai asta e, nu. Acum îți cunosc mai bine calitățile.
Avem aceeași energie când vorbim.
- Asta mă face să mă simt bine. - Așa e.
Semănăm în multe privințe.
Mă bucur că am avut ocazia să-ți cunosc calitățile.
Sunt măgulit.
Cei doi sunt perechea perfectă. Parcă ar fi căsătoriți.
Ambii vorbesc la același volum.
Volumul vocii e…
- Important. - Da.
- Noapte bună, Kazuto! - Noapte bună!
- Acum ne vedem zilnic. - Da.
Mă întreb cum ne-am simți dacă nu ne-am vedea o vreme.
Și eu mă întreb.
Ne-am trimite mesaje în fiecare minut?
Majoritatea oamenilor nu sunt așa nebuni.
- În fiecare minut? - Poate.
Tu trimiți multe mesaje?
O făceam în acele relații toxice.
Și în ultima?
Atunci nu era nevoie s-o fac.
Erați împreună în fiecare zi?
Ce îți plăcea la el?
Cel mai mult mi-a plăcut…
când am fost în Atlanta, la familia lui.
Acolo a avut loc o întâlnire de familie.
Am văzut o familie perfectă, fără defecte.
Înțeleg.
Acolo erau tatăl și mama sa,
veri și alți frați.
Și toți se înțelegeau foarte bine.
- Ce tare! - Da.
Am fost impresionat.
- Te-ai mirat că există așa ceva? - Da.
M-a făcut să-mi doresc să am și eu o asemenea întâlnire de familie.
Ești genul…
care crede că cuplurile de bărbați pot avea copii,
că îi pot crește și vor avea o familie fericită?
Crezi în așa ceva?
Da, dacă se îndeplinesc unele condiții.
Din punct de vedere financiar și psihic.
- De ce? - E bine.
Și eu cred cu tărie în așa ceva.
Mi-ar plăcea să fac asta cu un partener cu aceleași convingeri.
Mă ia somnul.
Vrei să mergi în pat?
- Vrei să te întinzi puțin, nu? - Da.
Nu cred că voi putea dormi.
Azi?
- Țin eu asta și vorbim mai târziu. - Bine.
Cred că a durut!
Ai grijă!
Amândoi au convingeri puternice cu privire la familie.
Da, și Dai le are.
Sunt de acord asupra acestui aspect.
Se potrivesc bine împreună.
Dar în Japonia e foarte dificil ca un cuplu de bărbați să adopte copii.
Cred că „familia” poate avea multe forme.
Așa e.
Acum avem multe opțiuni.
Iar oamenii sunt acum destul de toleranți față de ceilalți.
Dar sistemul social a rămas în urmă.
Ar trebui ca societatea noastră să dispună de un sistem
care să ne permită să luăm deciziile pe care le vrem.
- Sper să se întâmple așa ceva. - Așa e. Urmează prognoza meteo.
Stai puțin!
Nu mai vorbi ca o prezentatoare de știri.
Știi ceva?
Ce?
Nimic.
- Ce e? - Nimic.
Ți s-a făcut somn, tinere?
O să dorm acolo.
Hei!
Folosește-mi brațul pe post de pernă.
De ce?
Așa vom fi mai apropiați.
Trebuia să-ți fi adus perna.
- Te deranjează? - Nu.
E bine.
- Ce? - E foarte bine.
Shun…
- Te așteptai? - M-ai făcut să aștept prea mult.
În sfârșit ne-am sărutat.
- Dumnezeule! - Dumnezeule!
- A fost incredibil. - A fost fantastic.
Tensiunea creștea încontinuu!
- Cât au așteptat! - Ce tare!
- Acel sărut va intra în istorie! - Așa e.
Subtitrarea: Marius Sechea