„Ja ne bih dopustio da patiš.
Mazio bih te i pazio.
Možeš li me zamisliti kao svog dečka?”
DAI, STUDENT
Kad si tek došao,
gotovo sam se zatreskao u tebe.
Vrckav si, ali i muževan.
I dobro obavljaš kućanske poslove.
Mislio sam: „Ajme, odličan je!”
Zaista si u meni izazvao određene osjećaje.
S druge strane,
također se osjećam ugodno s osobom poput Shuna.
I…
Dugo nisam mogao uživati s nekim u ugodnoj tišini.
Tako mi je sa Shunom.
Nije u tebi problem.
Jednostavno mi Shun previše znači.
U ovom trenutku,
kako stvari stoje,
ne mogu se zamisliti ni s kim drugim osim sa Shunom.
Hvala ti na svemu danas.
Dai je postojan.
-Siguran je u svoje osjećaje. -I direktan.
Ali i Ikuo…
-Izgledao je dobro. -Kao da mu je lakše.
Možda je Ikuo želio jasnu odbijenicu.
-Inače bi se samo pitao. -Istina.
Svatko ima svoj tempo, zar ne?
Različiti smo.
Rijetko nađeš nekoga s kim se potpuno podudaraš.
-To je čudo. -Da.
„Dobro jutro.
Preostala su vam tri dana u Zelenom prostoru.”
Tri dana…
„Danas je
voditelj smjene Kazuto.
Kazuto, odaberi jednu osobu s kojom bi želio raditi.”
Jednu?
KAZUTO, KUHAR
Dobro.
Nije puno ostalo.
Ne znamo zapravo što on osjeća nakon spoja s Alanom.
Zanima me koga Kazuto želi.
-Odabrao je Alana. -Alan.
Idemo.
Može!
Super!
Zabavimo se.
RYOTA, MODEL
Zabavimo se.
Eno ih.
Dobro.
-Ti vozi, molim te. -Dobro.
-Ovo je za tebe i Alana. -Što?
-Pripremio sam vam ručak. -Ma daj!
-Hvala ti. -Da, hvala.
-Divno! -Sretno.
Hvala ti.
Mi idemo.
Hvala ti, Ryota.
-Bok. -Hvala.
-Vidimo se. -Vidimo se.
U POTRAZI ZA DEČKOM
Ryota im je pripremio ručak.
To je bilo bolno.
-Potresna scena. -I to na kiši!
Potrudio se pripremiti svojoj simpatiji sendviče.
Ipak je želio izraziti svoju ljubav.
Ovo je prestrašno.
Zaista želim da Ryota bude sretan.
Kazuto.
-Super. -Da ne gledam u fotić?
Ne, gledaj u njega i budi sladak.
Oprosti.
Simpatično!
Što radiš?
Bez veze sam opalio. Oprosti.
Pozdrav.
Filter-kavu i latte.
Filtericu i latte? Hvala.
Izvolite prvo mali vrući latte.
-Hvala. -Evo.
-Druga. -Hvala na strpljenju.
Oprostite na čekanju.
Puno vam hvala.
Hvala vam.
Gladan sam.
-Veselim se Ryotinu ručku. -Ryotin ručak.
Odlično je.
Hvala ti, Ryota.
Vrlo je ljubazan.
Nekoliko je puta htio razgovarati s tobom.
Nasamo, zar ne?
Jučer smo pravili umjetnička djela u kavi.
Čuo sam jučer vaše glasove.
-Jesi? -Da, smijao si se.
Jesi se zabavio?
Bilo je komplicirano.
-Komplicirano? -Što to?
Umjetnička djela? Osjećaji?
-Što? -Što je bilo komplicirano?
Vjerojatno oboje.
-Hoćemo li zatvoriti? -Zatvorimo.
Imam ti nešto reći.
Moram ti nešto reći.
U puno sam pogleda sazrio zato što sam tebe upoznao.
Jako sam…
Nisam baš navikao
otvoreno govoriti što mislim.
To mi je jako teško.
Gledajući tebe,
kako iznosiš svoje misli i stajališta,
izražavaš se riječima,
puno sam puta poželio biti poput tebe.
Drago mi je što smo se upoznali.
Jako sam zahvalan na tome.
Preostala su nam tri dana, odnosno, dva nakon ovoga.
Kad pomislim da će se ovo završiti,
jednostavno se moram zapitati što slijedi.
Razmišljao sam o tome.
Ti si u usporedbi s drugima poseban.
Barem meni.
Ali još nemam jasan odgovor na pitanje
što osjećam prema tebi.
Razmišljao sam o svojim osjećajima
i još nisam siguran na čemu sam.
Kad nekoga volim, obično želim stalno biti s njim.
Ali dosad mi je trebalo puno vremena da dođem do tog stupnja.
Pokušavam donijeti odluku dok sam još u Zelenom prostoru,
ali teško mi je, pa…
Htio sam ti barem reći koliko sam zahvalan što sam te upoznao,
dok smo još ovdje.
Hvala ti.
-Također. -Hvala što si mi povjerio što osjećaš.
ZELENI PROSTOR
Evo.
Ovako?
Dobro.
Alanova se situacija malo zakomplicirala.
Obično ne pokazuje da je zabrinut, ali u ovoj je sceni izgledao zabrinuto.
Prvi sam ga put vidjela takvog.
A Kazutove riječi
mogu se shvatiti i kao oproštaj.
Nije morao ništa reći.
Mogao je postupno razvijati taj odnos.
A rekao je Alanu da mu je pomogao da sazri.
„Hvala ti na svemu.” Tako je zvučalo.
Dvaput je proveo noć s Alanom,
ali nije se mogao prepustiti.
Možda to znači da nikad neće ni moći.
-Imaš pravo. -Moguće.
Još samo dva dana.
O, ne!
-Zvoni. -Evo ga.
-Imaš čast, Ikuo. -Ja ću.
Pročitat ću naglas.
„Danas ćete posljednji put prodavati kavu.”
Zatvaramo.
„Objavit ćemo tko će posljednji ići.
Danas je voditelj smjene Shun.
Shune, odaberi jednu osobu s kojom bi želio raditi.”
Jednu osobu?
Radi sa mnom.
Rado.
-Dai. -Dai.
Očekivano.
Presladak je kad je sretan.
Dai je vrlo izražajan. To je dražesno.
Nemojte se svađati.
Dobro kažeš.
-Naravno da im to kažu. -Super.
Dobro ih poznaju.
Vrijeme leti.
Posljednji dan!
U redu.
Posljednja smjena.
Je li te boravak u kući nekako promijenio?
Da, mislim da mi je sustav vrijednosti
postao fleksibilniji.
Je li?
Prije sam imao predrasude prema ljudima.
Na temelju izgleda.
„Ova je osoba sigurno ovakva. Ne želim se petljati s njom.”
Kužim.
Zbog te navike, kad bih nekoga upoznao…
Propustio si neke prilike.
Shun je jako napredovao.
To je sjajno.
Važno je komunicirati s različitim ljudima, pa makar i na silu.
Možda se prije nije uspio zbližiti
s ljudima s kojima se možda mogao zbližiti.
Onda je ovo za njega velika stvar.
Posljednji je dan. Ludo, zar ne?
Htio sam ostati još dva mjeseca.
Iznenađenje!
Ma dajte!
Genijalno!
-Dobri su prijatelji. -Prava mladež!
-Vrelo mladosti! -Divni su!
Genijalno!
Želim ih iznenaditi.
Pripremimo ručak i…
Ponesimo svoje pregače.
Odlična ideja!
U redu.
Želite li kavu?
Jeste li za kavu?
Ovo je dirljivo.
-Priča o mladosti, prijateljstvu, ljubavi. -Divno!
Ha? Tablet se oglasio.
„Sad ćete ići na posljednju večeru kao sustanari.”
Večeru?
-Je li moguće… -Genijalno.
„Dotjerajte se u Zelenom prostoru.”
Ha?
-Veselim se. -To!
-Ajme. -Baš se veselim!
-„Dotjerajte se”? -Ne znam…
-Uzbudljivo je. -Naježio sam se.
Ježim se!
-Dotjerat će se. -Ha? I to je odlično!
-Genijalno! -Idu na lijepo mjesto?
Ludilo!
ZELENI PROSTOR
Zgodni su!
-Odlično izgledaju. -Kako su naočiti!
Jako kul!
Svi izgledaju dobro.
Predivno. Svatko ima svoj stil.
Vrlo lijepo.
Preuzbuđen sam.
Ajme! Ludilo!
Brutalno!
-Živjeli! -Živjeli!
Ovo je fantastično.
Nazdravimo.
Za posljednju večeru.
Nevjerojatno, ne?
Hvala vam, ekipa!
-Hvala! -Živjeli!
Živjeli!
Ajme, kako dobro miriše!
Jako dobro.
-Sviđa mi se. -Ajme meni!
-Ukusno je, zar ne? -Da, jako dobro.
Drago mi je što smo sada zajedno.
A ne na spoju.
Drago mi je što smo svi na okupu.
Budući da smo živjeli zajedno, imamo puno internih fora.
Netko izvana ne bi ih razumio.
-To su naše interne šale. -Istina.
Vjerojatno ću se smijati kad ih se sjetim.
Po povratku u društvo.
Povratku u društvo, kažeš?
Pa, ovdje smo u svom svijetu.
Trenutačno jesmo.
Zar ne?
Pa se moramo vratiti u društvo.
Znam da će mi naše dragocjene uspomene biti utjeha u budućnosti.
Svakodnevne stvari, poput pranja posuđa, ručaka,
njege kože,
vješanja rublja,
pripremanja večere i večeranja…
Bili ste ondje.
Radit ću iste te stvari…
Da, znam.
…ali vi nećete biti sa mnom.
Uspomene koje smo ovdje zajedno stekli
bit će mi utjeha i podizat će mi raspoloženje.
Jako mi je drago što sam odlučio doći ovamo.
Kad bi god netko otišao ili bi netko novi došao,
gledao sam vaša lica i reakcije…
Isprva se nismo poznavali,
ali osjetio sam da postajemo bliskiji.
Ovo mi je bilo nezamjenjivo iskustvo.
Neću ga zaboraviti.
POSLJEDNJI DAN ZAJEDNIČKOG ŽIVOTA
Svaki je predmet u kući dragocjen.
-Svaki. -Da!
Ovo je bilo poput ferija za odrasle.
Svi imaju sličnu, ali različitu pozadinsku priču.
I svi su različito stari.
Ne vidimo često ovakvu zajednicu.
-To mi je bilo divno. -Slažem se.
Mogli su se povjeravati jedni drugima.
Najbolji su prijatelji.
-Točno tako. -Da.
-To su, dakle, „najbolji prijatelji”. -To je to.
Tako je.
-To je to. -Aha.
A sad je posljednji dan.
Svaki će sudionik naći svoje odgovore.
Što će se dogoditi?
-O, ne. -Ne želim da se završi.
-Želim još gledati. -Nedostajat će mi.
Čini li vam se ovo stvarnim?
-Ne. -Ne čini se stvarnim.
Preporodio sam se ovdje.
Puno smo toga naučili.
Bio sam sretan već samo kad netko ujutro siđe.
Kužite?
Mislio sam da volim biti sam.
Ali osjećam se usamljeno kad pomislim na samački život.
Samo vam želim svima zahvaliti.
Uživao sam u ovom boravku s vama.
-Puno vam hvala. -Hvala.
Dobro, ja ću napustiti ovu kuću…
prvi.
Ozbiljno?
Želim vam nešto reći.
Nažalost, nisam doživio romansu,
ali naučio sam nešto vrijedno, što je puno važnije.
Jako sam puno naučio od svih vas.
Da budem iskren,
prije dolaska ovamo nisam mogao…
reći roditeljima da me privlače muškarci.
Došao sam ovamo jer sam im htio reći,
ali i nakon pola mjeseca nisam bio siguran hoću li.
Mislio sam da im možda neću morati reći ako ne saznaju za ovu emisiju.
Opsjedala me ta misao.
Nakon što sam vam se povjerio
i nakon što smo razgovarali,
mislim da znam što ću učiniti.
Budući da sad imam osmoricu prijatelja,
otići ću svojim roditeljima i moći ću im ponosno reći.
Ne mogu vas sad ni gledati jer ću se rasplakati…
ali puno vam hvala.
-Hvala. -Puno ti hvala.
Volio bih…
biti snažniji nego ikad prije.
Samo hrabro!
Hvala ti, Taeheone.
Divno sam se zabavljao s tobom.
Hvala ti.
Tvoji će roditelji sve razumjeti kad vide ovo.
Hvala ti, Taeheone.
Hvala tebi.
Računaj na mene.
Hvala ti, Ikuo.
Znam da ti je bilo teško.
Računaj na mene.
-Puno ti hvala. -Hvala ti, Ryota.
Ne mogu…
Hvala ti, Shune.
Ne zaboravi biti pristojan kad nekoga moliš za pomoć.
Živjeli dečki iz Zelenog prostora! Hvala vam.
-Puno ti hvala. -Hvala ti.
-Hvala. -Sretno!
Vidimo se.
Hvala ti!
Oni su malo drukčiji od ljudi koje inače smatram prijateljima.
Mogu im bez zadrške reći što mislim.
Stekao sam prijatelje s kojima zbilja mogu biti svoj.
Puno sam od njih naučio
i sad znam što ću učiniti.
Nadam se da ćemo se ubrzo sresti.
Hvala ti, Taeheone.
Kad odrastemo, ne plačemo često pred drugima.
Zbilja ne.
Nedostajat će nam oni.
Bit će teško gledati ih kako odlaze.
Govorit ću: „Pričekaj!”
Vrijeme je da i ja pođem.
Naknadno sam vam se pridružio.
Pa sam se možda isfuravao
i previše se trudio.
Ali postupno sam se uspio otvoriti jer ste i vi bili otvoreni.
Molio sam vas za pomoć i pomogli ste mi s mojim slabostima.
Tijekom boravka ovdje o puno sam toga razmišljao.
Oko nečega sam se iskreno htio ovdje truditi,
a to je ljubav.
Htio sam izraziti osjećaje.
Ovdje sam se jako trudio oko ljubavi,
zbog čega ću sigurno u budućnosti biti samopouzdaniji.
Čak i kad odem odavde, nastavit ću analizirati sebe
i nastavit ću se truditi.
Puno vam hvala.
-Hvala ti. -Hvala.
Samo hrabro!
U redu.
Ikuo.
Hvala ti.
Hvala.
Vidimo se.
Samo hrabro!
Čuvaj se.
-Ozbiljno si shvatio moje osjećaje. Hvala. -Ma jasno.
-Hvala, Ikuo. -Hvala.
-Hvala.
-Sretno nam obojici! -Da.
Čovječe!
Pa, hvala vam lijepa.
-Hvala ti, Ikuo. -Hvala.
-Čuvaj glavu! -Joj.
Jesi dobro?
-Do kraja je bio klasični Ikuo. -Tipični Ikuo.
Ovo mi je zbilja promijenilo pogled na budućnost.
Prije dolaska ovamo radio sam samo što sam morao.
Nisam baš bio istražio jedan dio sebe.
Ovo me iskustvo potaknulo da razmislim
o vlastitoj sreći
i o tome kako mogu maksimalno iskoristiti život.
Ja sljedeći odlazim.
Prije odlaska želim s nekim nasamo razgovarati.
Dobro.
Želim razgovarati s Kazutom.
Možemo li?
Hvala ti.
-Vratit ćeš se? -Da, ubrzo.
Dobro. Čekamo te.
Znaš…
Neki si mi dan ovdje rekao kako me doživljavaš.
Tada sam mislio…
da ću moći obuzdati svoje osjećaje.
I mislio sam da su moji romantični osjećaji prema tebi
malo jenjali.
Ali kad ste se ti i Alan vratili s drugog noćnog spoja,
slušao sam vašu priču pozornije nego Shunovu i Daijevu.
To očito znači da sam i dalje nešto osjećao prema tebi.
Mislim.
Dakle, i dalje…
osjećam nešto prema tebi.
Ako se slažeš,
bio bih sretan kad bismo zajedno otišli iz ove kuće.
Kao prvo, hvala ti što si mi rekao što osjećaš.
Kad sam te upoznao…
na samom početku
radili smo u kombiju.
To mi je bio prvi put. Nikad prije nisam pripremao kavu.
Ti si me puno toga naučio.
Zahvalan sam ti.
Ali nakon tog dana
rekao si mi da ti se sviđam.
I počeo sam se nekako nelagodno osjećati s tobom.
Bio sam polaskan,
ali činjenica da se teško nosim s time
bila je odraz mojih iskrenih osjećaja.
Zato…
ja…
ne mogu otići s tobom.
Hvala ti što si opet uzeo u obzir moje osjećaje.
Hvala ti.
Vidimo se.
-Hvala ti. -Da.
Puno si me puta spasio.
-Hvala ti. -Molim.
-Hvala, Alane. -Hvala.
I mene si spasio.
Hvala ti.
Idući je Kazuto.
Hvala ti.
-Bok! -Vidimo se.
-Hvala.
Sretno!
Mislim da je dobro
što sam jasno izrazio osjećaje koji su mi bitni.
Shvatio sam koliko je važno ostati vjeran sebi,
ali i biti dobar prema svima.
Želim voditi računa o takvim stvarima.
Odlazim ne žaleći ni zbog čega.
Ryota!
Riskirao je.
Trebalo mu je puno hrabrosti
da se tako povjeri nekomu tko ga je već odbio.
Da, vjerujem.
To je dokaz koliko je Ryota sazrio.
Da.
Ryota je rezerviran, ali je zapravo veoma snažan.
Ja
moram…
Želim nešto reći Daiju.
Možeš li sad izaći sa mnom?
Da.
Dobro.
Onda se rastajemo.
Falit će mi tvoji zagrljaji.
-Svaki smo se dan grlili. -Da.
Hvala ti.
Dragi.
Bio si mi poput starijeg brata.
-Bilo mi je drago. -I meni.
Hvala.
-Vidimo se. -Ciao, ciao.
Ciao, ciao.
-Pa-pa. -Sretno.
Oprosti. Hvala.
-Ajme! -Da!
Sjednimo.
Naviru mi uspomene.
Hvata me nostalgija.
Itekako.
Kad se sjetim…
Primijetio sam da ti se sviđam,
ili da nešto osjećaš prema meni,
ali pitao sam se zašto ti se baš ja sviđam.
„Što mu se kod mene sviđa?”
-Zbilja? -Da.
Sjećaš li se našeg prvog spoja?
Nisam nimalo uživao.
Ha? Ma daj!
Ozbiljno govoriš?
-Tako, dakle. -I…
Nisam te htio odabrati za prvi noćni spoj.
To je grozno.
Nisam htio opet osjetiti istu odbojnost.
Gadila mi se pomisao
da pristanem samo zato što ti se sviđam.
-Htio sam da budemo samo prijatelji. -Jesi.
-Da se vratimo na staro. -Tako si rekao.
Onda si me počeo zanimati.
-Unatoč svemu? -Da.
Lakše sam mogao prihvatiti
činjenicu da ti se sviđam.
Da tvoji osjećaji nisu površni.
Onda sam se počeo
ponašati u svom stilu, razmaženo, i tražiti pažnju.
I svađali smo se, zar ne?
Jesmo.
Kad sam bio mrzovoljan ili sam se durio,
brinuo sam se da me nećeš shvatiti ozbiljno.
Isprva sam bio sumnjičav.
Ali u nedavnim svađama…
shvatio si me ozbiljno.
Sve do danas nisam bio siguran
što će biti s nama kad ovo završi.
A sada u dubini duše…
osjećam snažne emocije, koje ti moram povjeriti.
Dai…
Zaljubljen sam u tebe.
I ja sam zaljubljen u tebe.
Sada.
Idemo?
-Jako je lijepo. -Da.
Još jedanput…
Puno ti hvala.
Želim te ubrzo vidjeti.
Ja tebe želim svaki dan viđati.
I ja to želim, ako je moguće.
Sad sam sretan.
Ajme!
Baš mi je drago!
Shun je vraški dobar.
-Da, taj Shun! -Shun je genijalan!
Pogodi u sridu kad treba.
Zabio je savršen gol!
Bio je poput razmaženog derišta, cendrao je i durio se.
A sada govori da je zaljubljen…
Njegove riječi imaju veliku težinu.
Shun se nekako poigravao nama,
dok nas nije rasplakao.
-Da, i zavoljeli smo ga. -Točno!
Mi smo svi odrasli,
ali sigurno ima puno mladih poput Shuna.
-Testiraju druge… -Jer su nesigurni.
Možda su samopouzdani,
ali ipak se brinu hoće li ih drugi prihvatiti.
-Svi to donekle osjećamo. -Da!
„Sigurno? Zbilja ti se sviđam?”
Želimo dobiti tu potvrdu.
Ipak smo mi ljudi bojažljivi.
Bojimo se otvoriti i vjerovati drugima.
Ako otvorimo srce, možda nam osjećaji nastradaju,
ali mislim da nešto dobro proizađe iz toga.
To je istina.
Moram o nečemu razgovarati s tobom.
Reci.
Hajde.
Ovaj naš odnos…
počeo je kad smo išli na noćni spoj.
Onda smo išli na piknik.
I neki dan smo išli u luksuzni kamp.
Osjećaji nam se nisu uvijek podudarali,
ali distanca među nama,
u odnosu na početak,
u mojoj se glavi već znatno smanjila.
Za razliku od tebe,
ja ne znam dobro izraziti svoje osjećaje
ni uzbuđenost,
jer sam po prirodi šutljiv.
Pa se možda sa mnom osjećaš nesigurno
ili te katkad razočaram.
Ali tvoja mi je prisutnost ovdje jako puno značila.
Ne želim da se to ovdje završi.
Želim te bolje upoznati…
malo-pomalo…
odlazeći na razna mjesta i stvarajući zajedničke uspomene.
Ako želiš…
htio bih otići odavde s tobom.
Naravno da hoćeš.
-Sigurno ćemo otići zajedno. -Dobro.
Do samog kraja
ja sam…
puno razmišljao o tebi.
I još razmišljam o tebi, naravno.
Ali tijekom našeg boravka ovdje…
u ovoj kući,
druženje s tobom
doživljavao sam puno drukčije
nego druženje s drugima.
Želim biti s tobom.
Zbilja.
Želim te bolje upoznati.
Budemo li provodili više vremena zajedno
i tvoji se osjećaji
počnu podudarati s mojima,
htjet ću biti s tobom i brinuti se za tebe.
Samo želim i dalje gledati kako kuhaš.
Svi su otišli.
Ali ako odemo zajedno,
nećemo biti usamljeni.
Presladak si! Ozbiljno.
Spreman?
Smiješak!
Možeš li snimiti s one strane?
Može?
Smiješak!
Ja ću uzeti ovu, a ti tu.
ZELENI PROSTOR
POŠTA
Ovo je bilo izvrsno!
Bilo je divno!
Legendarno!
Bravo! Ozbiljno.
-Bilo je sjajno. -Genijalno.
Kazutova i Alanova priča bila je sjajna.
Savršen su par!
-Preslatki su! -Nevjerojatno.
Čini se da u ljubavi imaju oprečan pristup.
Alan odmah viče: „Volim te!”
A Kazuto voli ići laganijim tempom.
Zanimljivo da su se spetljali.
Emocionalno stanje naše simpatije, način na koji izrazimo osjećaje,
tajming i intenzitet…
Sve se to mora dobro poklopiti.
-To je čudo. -Pravo čudo, zar ne?
Da, čudo.
-I ja mislim. -Zar ne?
Ovo je bio ljubavni reality show,
ali i emisija o osobnom rastu svakog sudionika.
Drago mi je što smo tomu svjedočili.
Naslov U potrazi za dečkom
implicira ljubavnog partnera, ali može biti i prijatelj, koji je dečko.
Vidjeli smo i jedno i drugo. Predivno.
U ovakvoj emisiji provokativniji aspekti mogli bi biti zabavni, dakako,
ali njihove su priče zaista bile predivne.
Izrazili su osjećaje, a nakon neuspjeha tješio ih je netko tko ih razumije.
To nam je primjer kako trebamo živjeti.
Točno!
-Baš! -Bilo je duboko.
Puno sam naučila od njih.
Kao da mi se srce kontinuirano pročišćavalo.
Pokazali su nam što zaista znači voljeti nekoga.
Poželim se zaljubiti.
Želim romansu!
I ja!
O, moj je život bio pun laži!
Još nije prekasno.
Još ima nade.
Kad odeš odavde, počinje novi život.
-Da. -Život počinje ispočetka.
-Povratak u društvo! -Ima li nade?
Mogu li se vratiti u društvo?
Prijevod titlova: Vojmir Špoljarić