„Eu nu te-aș face să ai dubii.
Eu o să am grijă de tine.
Putem fi mai mult decât prieteni?”
DAI, 23 DE ANI, STUDENT
Când ai venit aici,
era să mă îndrăgostesc de tine.
Ești un tip plin de viață, dar ești și foarte masculin.
Te pricepi și la treburi casnice.
Mi-am spus în sinea mea: „Ce tare!”
Chiar am fost fermecat.
Dar, în același timp,
mă simt foarte confortabil în preajma cuiva cum e Shun.
Și…
A trecut mult timp de când m-am bucurat de liniște alături de cineva.
Acea persoană e Shun.
Nu e nimic în neregulă cu tine, dar Shun e prea important pentru mine.
În acest moment…
nu sunt în postura
în care mă văd împreună cu altcineva în afară de Shun.
Îți mulțumesc pentru ziua de azi.
Dai e de neclintit.
- E sigur de sentimentele lui. - E sincer.
Dar și Ikuo…
- A fost fantastic. - Era plin de energie.
Poate Ikuo a vrut un răspuns definitiv.
- Să nu mai aibă dubii. - Așa e.
- Fiecare avem propria rutină. - Suntem diferiți.
Rareori găsești combinația perfectă.
- E un miracol. - Da.
„Bună dimineața! Mai aveți doar trei zile în Camera Verde.”
Trei zile…
„Azi…
Kazuto va lucra în rulota cu cafea.
Kazuto, alege o persoană cu care vrei să lucrezi.”
O persoană?
KAZUTO, 27 DE ANI, BUCĂTAR
Bine.
Nu mai e mult timp.
Încă nu știm ce simte după întâlnirea cu Alan.
Vreau să știu ce vrea cu adevărat.
- L-a ales pe Alan. - Alan.
Hai să mergem!
Sigur.
Bun…
Hai să ne distrăm!
RYOTA, 28 DE ANI
- Hai să ne distrăm! - Da.
Uite-i!
Bun…
- Condu tu, te rog! - Bine.
- Sunt pentru tine și Alan. - Ce?
- V-am pregătit prânzul. - Pe bune?
- Mulțumim! - Mulțumim!
Mulțumesc și eu.
Mulțumim!
Am plecat.
Mulțumim, Ryota!
- Pa! - Mersi!
- Pe curând! - Pe curând!
IUBITUL
Ryota le-a pregătit prânzul.
A fost dureros.
- Ce poveste sfâșietoare! - Și pe ploaie.
Măcar atât a făcut pentru cel pe care-l place, sandviciuri.
Încă a vrut să-și arate dragostea. E sfâșietor!
Vreau ca Ryota să-și găsească fericirea.
Kazuto!
- Ce frumos! - Să nu mă uit la aparat?
Ba da, uită-te și zâmbește frumos.
Scuze!
A zâmbit frumos.
Ce faci?
Am fotografiat altceva. Scuze!
Bună ziua!
- O cafea picurată și o café latte. - Se rezolvă. Mulțumim!
Asta e o café latte mică.
Mulțumesc!
- Și cafeaua picurată. - Scuze pentru așteptare.
- Mulțumim mult! - Mulțumim!
Mi-e foame.
- Sunt curios ce ne-a făcut Ryota. - Da.
- E delicios! - Mulțumim, Ryota!
E un băiat de treabă.
A vrut să vorbească cu tine de câteva ori.
- Între patru ochi, nu? - Da.
Ieri am făcut desene pe suprafața cafelei.
V-am auzit cum vorbeați.
- Da? - Da. Râdeați.
- V-ați distrat? - Da.
A fost complicat.
- Complicat? - Ce anume?
Desenele? Sau sentimentele?
- Ce anume? - Ce a fost complicat?
Probabil ambele.
- Închidem? - Da, hai să închidem.
Vreau să-ți spun ceva.
Trebuie să-ți spun ceva.
Bine.
Datorită faptul că te-am cunoscut, m-am dezvoltat pe multe planuri.
Chiar sunt…
Nu sunt foarte obișnuit…
să spun ceea ce simt.
Îmi e foarte greu.
Când te văd pe tine,
cum reușești să le spui celorlalți
propriile tale gânduri și opinii…
Au existat foarte multe momente când mi-am dorit să fiu ca tine.
Mă bucur că ne-am cunoscut!
Sunt recunoscător.
Mai avem trei zile, inclusiv asta… Mă rog, două zile.
Iar când mă gândesc că totul se va termina,
nu pot să nu mă gândesc la ce va urma.
M-am gândit la asta.
Pentru mine, tu ești deosebit, în comparație cu ceilalți.
Cel puțin pentru mine.
Dar încă nu știu exact
care sunt sentimentele mele.
M-am gândit la ceea ce simt și încă sunt plin de incertitudine.
Când mă îndrăgostesc de cineva, vreau să fiu mereu cu acea persoană.
Dar în trecut, mi-a luat mult timp să simt așa pentru cineva.
Încercarea de a lua o decizie în timpul șederii mele în Camera Verde…
e foarte dificilă, așa că…
Dar ceva tot vreau să-ți spun. Sunt recunoscător că te-am cunoscut…
cât încă suntem aici.
Mulțumesc!
- Mulțumesc și eu. - Îți mulțumesc că mi-ai spus ce simți.
CAMERA VERDE
Poftim!
Așa?
Bun…
Bine.
Situația lui Alan s-a cam complicat.
Nu e genul care să fie anxios, dar în ultima vreme părea îngrijorat.
E prima dată când are figura asta.
Putem interpreta cuvintele lui Kazuto și ca un rămas-bun.
Nu trebuia să spună nimic,
iar cu timpul ar fi putut înflori o relație între ei.
Dar i-a spus lui Alan că l-a ajutat să se dezvolte.
„Mulțumesc pentru tot.” Asta am avut impresia că i-a spus.
A stat de două ori peste noapte cu Alan,
dar nu a fost capabil de intimitate fizică.
Asta înseamnă că niciodată o va putea face.
- Ai dreptate. - E posibil.
Ultimele două zile.
Nu se poate…
- A sunat. - Da.
- Fă onorurile, Ikuo. - Bine.
O să citesc cu voce tare.
„Rulota cu cafea se va închide azi.”
Închidem prăvălia.
„Azi se va lucra pentru ultima dată,
iar Shun va fi cel care va merge.
Shun, alege o persoană cu care vrei să lucrezi.”
O persoană?
- Te rog să vii cu mine! - Cu plăcere.
- Dai. - E Dai.
Era de așteptat.
- Radiază când e fericit. - Dai e foarte expresiv. E fermecător!
Să nu vă certați!
Da, exact!
Normal că asta le-a spus.
Lumea s-a învățat cu ei.
- Timpul zboară. - Azi e ultima tură.
Bun…
Asta e ultima tură.
Te-ai schimbat cât ai fost aici?
Da. Sunt mai relaxat în ceea ce privește sistemul meu de valori.
Da?
Înainte aveam prejudecăți legate de oameni.
Conta înfățișarea.
De exemplu: „Persoana aceea e așa, nu vreau să mă implic.”
Da.
D-asta, când cunoșteam oameni…
Ratai multe ocazii.
E un progres real pentru Shun.
E un lucru minunat.
E important să interacționăm cu diverși oameni, chiar și forțat.
Poate că a respins o mulțime de oameni cu care altfel s-ar fi înțeles.
Din punctul ăsta de vedere, e un câștig.
- E ultima zi. Ce nebunie, nu? - Da.
Aș mai fi stat încă două luni.
Surpriză!
Stați puțin!
Ce mă bucur!
- Ce prieteni buni! - Așa sunt tinerii!
- Da. - E minunat!
Ce tare!
Vreau să le facem o surpriză. Să le pregătim prânzul și…
Să mergem cu șorțurile.
Ce idee bună!
Bun.
Doriți o cafea?
Vreți o cafea?
E emoționant.
O poveste despre tinerețe, prietenie și dragoste.
Ce? A sunat!
„Veți merge la ultima cină cât veți fi colegi de casă.”
Cină?
- Oare… - E incredibil!
„Îmbrăcați-vă elegant în Camera Verde.”
Ce?
- Abia aștept! - Da!
- Dumnezeule! - Ce tare!
- „Elegant”? - Nu sunt sigur.
- Ce tare! - Am pielea de găină.
Și eu.
- Se vor îmbrăca elegant. - Ce tare!
Merg la un restaurant șic?
Sunt foarte entuziasmată!
CAMERA VERDE
Ce drăguț!
- Arată grozav! - Ce chipeși sunt!
Ce tare!
Toți arată bine.
Minunat! Fiecare are propriul stil.
Foarte frumos.
Sunt încântat!
Ce nebunie!
E grozav!
- Noroc! - Noroc!
E fantastic!
Să ținem un toast!
- Pentru ultima noastră cină. - E incredibil, nu?
Mulțumesc!
- Mulțumesc! - Noroc!
Noroc!
Doamne, ce bine miroase!
Ce bun e!
- Îmi place. - Doamne!
- E gustos, nu? - Da, e foarte bun.
Mă bucur că acum suntem toți aici.
În loc de o întâlnire.
Mă bucur că suntem toți împreună.
De când locuim împreună, ne-am creat propriile glume.
Nimeni din afară nu le-ar înțelege.
- Au devenit glumele noastre. - Așa e.
O să râd singur când o să-mi amintesc.
- După reintrarea noastră în societate. - Ai spus „reintrare”?
Aici suntem în lumea noastră.
- Deja? - Nu-i așa?
Deci e reintrarea noastră.
Întotdeauna mă voi gândi cu drag la timpul petrecut împreună.
Și la lucrurile mărunte, cum ar fi spălatul vaselor, mâncarea,
machiajul, uscatul rufelor,
pregătirea cinei și mesele împreună.
Voi erați toți acolo.
Voi mai face toate acele lucruri…
Da, știu.
…dar voi nu veți mai fi acolo.
Știu că amintirile cu voi toți
îmi vor umple inima de bucurie.
Mă bucur mult că am luat decizia să vin aici.
De fiecare dată când cineva a plecat sau când cineva nou a venit,
am fost uimit de reacțiile voastre.
La început nu ne cunoșteam, dar simt că am legat prietenii strânse.
Experiența mea aici a fost de neînlocuit.
N-o să uit niciodată.
ULTIMA ZI DE CONVIEȚUIRE ÎMPREUNĂ
ALAN, 29 DE ANI
IKUO, 22 DE ANI
KAZUTO, 27 DE ANI
DAI, 23 DE ANI
SHUN, 23 DE ANI
TAEHEON, 34 DE ANI
RYOTA, 28 DE ANI
Fiecare obiect din casă pare prețios.
- Fiecare! - Știu!
A fost ca o vacanță de vară pentru adulți.
Au multe în comun, dar vin din medii diferite.
Și au vârste diferite.
Foarte rar vezi o asemenea comunitate.
- Mi s-a părut minunat. - Așa e.
S-au destăinuit unul altuia.
Sunt prieteni la cataramă.
- Așa e. - Da.
Deci asta înseamnă „prieteni la cataramă”.
Exact.
- Da. - Înțeleg.
Iar acum e ultima zi.
Fiecare va găsi răspunsurile dorite.
Ce se va întâmpla?
- Nu! - Nu vreau să se termine.
- Vreau mai mult! - O să-mi fie dor de ei.
Vă vine să credeți?
Nu.
- Nu-mi vine să cred. - E punctul culminant al tinereții.
Am învățat multe.
Mă bucuram și când vedeam că cineva cobora scările dimineața.
Mă înțelegeți?
Credeam că-mi place să fiu singur.
Dar mă simt singur când îmi imaginez că acasă voi fi doar eu.
Așa că vreau să vă mulțumesc tuturor.
Mi-a plăcut să locuiesc cu voi.
- Mulțumesc! - Mulțumim și noi.
Atunci, o să plec eu din casă…
Primul.
Pe bune?
Vreau să vă spun ceva.
Din păcate, eu nu mi-am găsit iubirea aici,
dar am învățat ceva valoros, iar asta e mai important.
Am învățat multe de la voi.
Sincer să fiu, înainte să vin aici nu am fost în stare…
să le spun părinților că îmi plac bărbații.
De-asta sunt aici, ca să le spun,
dar încă aveam îndoieli până la jumătatea emisiunii.
Am crezut că nu va trebui să le spun dacă nu vor afla despre emisiune.
Mă tot gândeam la lucrul ăsta.
Dar, după ce m-am deschis în fața voastră și v-am ascultat poveștile,
cred că am găsit răspunsul.
Având în vedere că acum am opt prieteni,
mă voi duce să-mi văd familia și le voi spune totul cu mândrie.
Nu pot să mă uit la voi fiindcă o să-mi vină să plâng,
dar vă mulțumesc mult.
- Mulțumim! - Mulțumim și noi!
Aș vrea…
să trăiesc mai intens ca înainte.
Să luptăm pentru asta!
Mulțumesc, Taeheon!
M-am simțit bine alături de tine.
Mulțumesc!
Părinții tăi vor înțelege când vor vedea asta.
- Mulțumesc, Taeheon! - Mulțumesc!
Voi fi alături de tine.
Mulțumesc, Ikuo!
Știu că ți-a fost greu.
O să-ți fiu mereu alături.
- Mulțumesc! - Mulțumesc, Ryota!
Nu pot…
Mulțumesc, Shun!
Nu uita să fii politicos când ceri ajutorul cuiva.
Mă înclin în fața băieților din Camera Verde. Mulțumesc mult!
- Mulțumim! - Mulțumim!
Ai grijă!
Pe curând!
Mulțumim mult!
Cred că sunt puțin diferiți de cei care-mi sunt prieteni.
Lor le pot spune ce gândesc fără să mă cenzurez.
Am găsit prieteni cu care pot fi cu adevărat sincer.
Am învățat multe de la toți,
iar acum sunt mult mai hotărât.
Sper să ne revedem curând.
Mulțumesc, Taeheon!
Ca adulți, nu plângem atât de des în fața tuturor.
Nu.
O să ne fie dor de ei.
- Nu-mi place că pleacă pe rând. - Nu.
Aș striga după ei să se întoarcă.
E vremea ca și eu să plec.
Eu am venit aici puțin mai târziu,
așa că poate am făcut pe durul și am mai exagerat.
Dar, treptat, am reușit să mă deschid, pentru că și voi ați făcut-o.
V-am cerut ajutorul, iar voi mi-ați corectat slăbiciunile.
Timpul petrecut aici m-a făcut să mă gândesc la multe lucruri.
Singurul lucru pe care chiar mi l-am dorit să-l găsesc aici
a fost iubirea,
ca să exprim ce simt cu adevărat.
Am făcut tot posibilul să-mi găsesc iubirea aici,
iar asta mă va ajuta ca în viitor să fiu mai încrezător.
Chiar și după ce voi pleca de aici, voi încerca să mă descopăr
și voi da ce am mai bun.
Mulțumesc mult!
- Mulțumim! - Mulțumim!
- Să dăm ce-avem mai bun! - Da.
Bun…
Ikuo.
Mulțumesc!
Mulțumesc și eu!
Pe diseară!
Să dăm totul!
Ai grijă de tine!
- Mersi că mi-ai respectat sentimentele. - Desigur.
Mulțumesc!
- Mulțumesc! - Mulțumesc!
Mult noroc amândurora.
E greu.
Mulțumesc mult!
- Mulțumesc, Ikuo! - Mulțumesc!
Ai grijă la cap…
Ești bine?
- A fost Ikuo până la capăt. - Exact!
Mi-a schimbat perspectiva asupra propriului viitor.
Până să vin aici, făceam minimum de efort.
Era o parte din mine pe care n-am explorat-o.
Viața de aici m-a făcut să-mi schimb atitudinea
cu privire la propria mea fericire și la ce pot face ca să am o viață bună.
Eu voi fi următorul care va pleca.
Dar înainte, vreau să vorbesc singur cu cineva.
Bine.
Vreau să vorbesc cu Kazuto.
Se poate?
Mulțumesc!
- Te întorci, nu? - Imediat.
E bine. O să așteptăm.
Știi…
Zilele trecute, mi-ai spus ce simți pentru mine.
Atunci credeam…
că am înțeles ceea ce caut.
Am mai crezut că sentimentele mele față de tine
s-au mai potolit.
Dar, când te-ai întors cu Alan de la a doua întâlnire peste noapte,
am devenit mai interesat de povestea ta, decât de cea a lui Shun și Dai.
Asta înseamnă că încă aveam sentimente pentru tine.
Cred…
Așa că… Încă…
simt ceva pentru tine.
Da.
Dacă ești de acord,
aș fi foarte fericit dacă am pleca împreună din casă.
Îți mulțumesc că-mi spui ce simți.
Da.
Te-am cunoscut…
la început…
la rulota cu cafea.
A fost prima dată când am lucrat cu cafea.
Deci tu m-ai învățat multe.
Da.
Îți mulțumesc!
Dar după acea zi, tu…
mi-a spus că ești interesat de mine.
Așa că m-am simțit ciudat în preajma ta.
Am fost măgulit, dar n-am știut să gestionez lucrul ăsta,
iar asta a fost o imagine a sentimentelor mele adevărate.
Așadar…
Eu…
nu pot pleca cu tine.
Îți mulțumesc că mi-ai respectat iar sentimentele.
Mulțumesc!
Da.
Pe curând!
- Mulțumesc! - Da.
În final, m-ai salvat de atâtea ori.
- Mulțumesc! - Da.
- Mulțumesc, Alan! - Mulțumesc!
Și tu m-ai salvat.
Mulțumesc!
Urmează Kazuto.
Mulțumesc!
- Mulțumesc! - N-ai pentru ce.
- Pa! - Pe curând!
Mulțumesc!
Baftă!
A fost un lucru bun
că am reușit să-mi exprim sentimentele care contau pentru mine.
Am învățat că e bine să fiu eu însumi, dar și să fiu amabil cu toți ceilalți.
Vreau să prețuiesc astfel de lucruri.
Plec fără regrete.
Ryota!
- A riscat. - Da.
A avut nevoie de mult curaj
să-i mărturisească iubirea celui care îl respinsese.
Da, sunt sigură.
Dacă Ryota a făcut asta, înseamnă că s-a maturizat.
Așa e.
Ryota e o persoană rezervată, dar are multă putere interioară.
Eu…
trebuie…
Vreau să-i spun ceva lui Dai.
Poți să vii afară cu mine?
Da.
Am înțeles.
Rămas-bun!
O să-mi fie dor de îmbrățișările tale.
- Ne îmbrățișam zilnic. - Da.
Mulțumesc!
Scumpule!
Mi-ai fost ca un frate mai mare.
- Mă bucur că ne-am cunoscut. - Și eu.
- Pa! - Ciao!
Ciao!
- Pa! - Aveți grijă!
Scuze! Mulțumesc!
- Ce tare! - Da.
Hai să ne așezăm.
Îmi trezește amintiri.
- E nostalgic. - Foarte nostalgic.
- Când mă gândesc… - Așa…
Am remarcat că m-ai plăcut…
sau că aveai sentimente pentru mine,
dar m-am întrebat de ce tocmai pe mine mă placi.
Mă întrebam ce-ți place la mine.
- La tine? - Da.
Prima noastră întâlnire…
nu mi-a plăcut deloc.
Ce? Nu se poate!
- Vorbești serios? - Da.
- Înțeleg. - Așa că…
N-am vrut să te aleg la întâlnirea în pijamale.
Ce urât!
Nu mai voiam să mă simt iar atât de aiurea.
Nu mi-a plăcut ideea de a fi de acord doar pentru că tu mă placi.
- Așa că am vrut să fim iar prieteni. - Da, așa ai vrut.
- Voiam s-o luăm de la început. - Așa ai zis.
Apoi am devenit interesat.
- În ciuda a tot ce-ai zis? - Da.
Mi-a fost mai ușor
să accept că mă placi și că nu ai sentimente superficiale.
Apoi am început…
să mă port ca un băiat răsfățat și să caut afecțiune din partea ta.
Și ne-am certat, nu?
Da, ne-am certat.
Când eram morocănos sau îmbufnat,
îmi făceam griji că poate nu mă vă vei lua în serios.
Inițial, m-am îndoit de tine.
Dar în discuțiile noastre recente…
m-ai luat în serios.
Până azi n-am fost sigur…
cum va arăta relația noastră la final.
Așa că m-am gândit la ceva…
Am sentimente puternice pe care trebuie să ți le împărtășesc.
Dai…
Sunt îndrăgostit de tine.
Și eu sunt îndrăgostit de tine.
Acum.
- Mergem? - Da.
- Ce frumos e! - Da.
Încă o dată…
- Mulțumesc mult! - Da.
- Vreau să te văd cât mai repede. - Eu vreau să te văd în fiecare zi.
- Și eu, dacă se poate. - Da.
Sunt fericit.
Mă bucur enorm!
Shun e al naibii de bun.
- Da, Shun ăla… - Shun e uimitor!
- Marchează când trebuie! - Ce gol incredibil!
Era ca un copil răsfățat, smiorcăit și îmbufnat,
dar să termine emisiunea spunând că e îndrăgostit…
Cuvintele lui sunt puternice.
Într-un fel, Shun s-a jucat cu emoțiile noastre,
până ne-a făcut să plângem.
- Da, și am ajuns să-l iubim. - Exact!
Noi suntem adulți,
dar cred că există mulți tineri ca Shun care încearcă să testeze…
Da, din nesiguranță.
Poate că sunt încrezători, dar se tem că ceilalți nu-i acceptă.
- Toți suntem puțin așa. - Da!
Întrebăm: „Ești sigur?” Sau: „Chiar mă placi?”
Ne-ar plăcea să primim confirmarea.
Dar noi, oamenii, ne temem
să ieșim din cochilie sau să ne încredem în ceilalți.
Ne e teamă că, dacă ne deschidem inima, vom avea de suferit,
dar eu cred că va ieși ceva bun.
Așa e.
Am ceva de discutat cu tine.
Te ascult! Hai!
Relația dintre noi…
a început când am fost la întâlnirea de peste noapte.
Apoi am fost la picnic.
Apoi ne-am cazat în camera aceea de lux.
Sentimentele noastre nu s-au potrivit întotdeauna,
dar distanța dintre noi, în comparație cu cea de la început,
cred că acum e mult mai mică.
Dar, spre deosebire de tine,
eu nu știu să-mi exprim sentimentele sau entuziasmul,
fiindcă oricum nu vorbesc prea mult.
Așa că poate uneori s-ar putea să te fac să te simți nesigur
sau să te dezamăgesc.
Dar prezența ta a fost specială pentru mine.
Nu cred că vreau ca totul să se termine aici.
Bine…
Da…
Vreau să te cunosc…
încetul cu încetul…
să mergem în multe locuri și să creăm amintiri împreună.
Dacă ești de acord…
vreau să plec de aici cu tine.
Desigur.
- Normal că vom pleca împreună. - Bun.
Până la sfârșit…
m-am…
gândit mult la tine…
și încă mă gândesc la tine, desigur.
Dar în timpul șederii noastre aici…
în casa asta,
timpul petrecut cu tine
cred că a fost foarte diferit
de timpul petrecut cu ceilalți.
Vreau să-ți fiu alături.
Chiar vreau asta.
Vreau să te cunosc mai bine.
Dacă vom petrece mai mult timp împreună,
iar dacă ceea ce tu vei simți
va fi în ton cu ceea ce eu voi simți,
atunci vreau să-ți fiu alături și să am grijă de tine.
Vreau să mă uit la tine cum gătești.
- Toți au plecat. - Da.
Dacă plecăm împreună, nu ne vom simți singuri, nu?
Cât de drăguț ești! Serios!
Ești gata?
Zâmbește!
Faci o poză din lateral?
Da?
Zâmbește!
Eu o iau pe asta, tu pe cealaltă.
CAMERA VERDE
POȘTA
- A fost grozav! - A fost minunat!
A fost senzațional!
Bravo! Pe bune!
- A fost splendid! - A fost grozav!
Povestea dintre Kazuto și Alan a fost minunată.
Se potrivesc perfect!
- Ce drăguți sunt! - E incredibil!
Se pare că au un ritm diferit când vine vorba de iubire.
Alan merge înainte și-ți spune „Te iubesc”.
Ritmul lui Kazuto e mult mai lent. E ciudat că s-au întâlnit.
Starea emoțională a celor care primesc iubire, modul cum se transmite,
sincronizarea și nivelul de intensitate…
Toate trebuie să se potrivească.
- E un miracol. - Chiar e un miracol, nu?
Da, e un miracol.
Așa mi s-a părut și mie.
A fost un reality-show matrimonial,
dar a fost și despre dezvoltarea personală a fiecăruia dintre ei.
Mă bucur că am fost martori la așa ceva.
Chiar și titlul, Iubitul,
se poate referi la un amic sau despre un partener romantic.
Amândouă au fost reprezentate minunat.
Într-un reality-show, aspectele negative pot fi amuzante,
dar poveștile lor au fost foarte frumoase.
Și-au exprimat sentimentele, iar când au suferit,
au primit alinare din partea cuiva care i-a înțeles.
- Cam așa ar trebui să trăim. - Exact!
Totul a fost profund.
Am multe de învățat de la ei.
Mi-am simțit inima din ce în ce mai curată.
Ne-au arătat ce înseamnă cu adevărat să ții la cineva.
M-a făcut să vreau să fiu îndrăgostită! Vreau romantism!
Și eu!
Am trăit în minciună.
- Nu e prea târziu. - E doar începutul.
Poți începe o viață nouă.
Viața o ia mereu de la capăt.
- E o reintrare. - Pot să-mi recapăt viața?
Pot să reintru în societate?
Subtitrarea: Marius Sechea