Vi er hjemme.
-Hej igen! -Vi er tilbage.
-Hejsa. -Det var sjovt.
-Hyggede I jer? -Ja.
Ja, vi gjorde.
De er hjemme.
Hvor er de?
Der er de.
-Velkommen hjem! -Juhu.
-Hejsa! -Vi er hjemme.
Vi er hjemme.
Alle er samlet.
-Ja, alle er her. -Velkommen tilbage.
Er der noget nyt?
-Rigtig meget. -Virkelig?
Det var der.
Hvad med jer og nyt?
-Ja. -Hvad for nyt?
Vi sov i samme seng.
-Hvad? -Vi sov i samme seng.
Mener du sex?
-Ja. -Hvad? Virkelig?
Det er løgn.
-Løgn? -Løgn og latin.
-Det ville de aldrig bare sige. -Nå?
Kyssede I?
Det gjorde I.
-Jeg kan se det. -Nå, kan du det?
Det må have været et godt kys.
-Kysset. -I lyser langt væk af det.
-Når man stråler sådan… -Så længe!
Det varer bare ved.
-Det var også et godt kys. -Shun er så let at tolke.
Dai tænker nok "stop nu", og "hvor er du sød" samtidig.
-Jeg har mange spørgsmål. -Bare spørg løs.
Da de sagde dit navn med Ryota…
-Du så glad ud. -Gjorde jeg?
Men ikke glad på samme måde som Dai.
Jeg har godt vidst,
at Ryota føler noget for Kazuto.
Jeg var glad for selve daten, men havde blandede følelser.
-Nå, sådan. -Ja.
-Kom alle tilbage til morgen? -Ja.
Royta så lidt trist ud.
Da Kazuto og Alan kom tilbage,
kunne jeg fornemme, det generede ham lidt.
Hvad vil du nu gøre?
At sige, hvad jeg føler lige nu,
vil nok virke mod hensigten. Lige nu.
Jeg skal have emotionelt overskud,
før jeg fortæller om mine følelser. Det er nok bedst.
Alan sagde noget klogt.
Spørg dig selv, om det gør dig glad eller ej, når du vælger noget.
Han sagde, at sådan tænker han.
Det er jeg helt enig i.
Gør det mig glad?
Det er et simpelt spørgsmål, og jeg skal bare handle.
Men jeg tror ikke, det gør mig glad at fortælle Ryota om mine følelser.
Javel.
Jeg vil tænker over det i aften.
-Men tænk nu ikke for meget. -Det har du ret i.
Er du okay?
Forleden spurgte jeg alle om, da de sprang ud.
Ja.
I gav mig mod. Men…
Men jeg er stadig bange.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre. Jeg siger det helt sikkert til dem.
Men hvordan gør jeg det?
De kan reagere på en række måder. Det er et dobbelt chok.
Jeres datter er… Nej, ikke datter.
Jeres søn er homoseksuel.
Og hele verden ved det.
Jeg er bange for, hvad de tænker.
Men det er en oplagt chance nu.
Havde du ikke været med her, hvornår ville du så sige det?
Jeg havde ingen plan og intet tidspunkt fastlagt.
-Men du ville sige det. -Ja.
Så nu har du jo chancen.
-Du har ret. -Du gør ikke noget galt.
Mens vi har været her,
har jeg skabt virkelige forbindelser. Ikke bare tilfældige drinksvenner.
Jeg føler, I støtter mig.
Jeg tror godt, jeg kan sige det uden at tænke for meget over det.
Det er godt. Ingen af os skal tænke for meget.
-Okay. -Bare rolig. Du kan godt.
Taeheon har ikke oplevet romantik her, men han har sin egen historie.
-Det er sandt. -Jeg synes, det er smukt.
Gensei er ikke sikker på,
om det vil gøre ham glad at fortælle Ryota om sine følelser.
Sandt nok.
Måske føler han ikke, det gør ham glad at bebyrde Ryota.
-Ja. -Nemlig.
DEN GRØNNE BØLGE
-Spiser de hver for sig? -Hvad?
-Hvorfor? -Vent lige.
Godmorgen, Taeheon.
Jeg ved ikke, hvad der nager Shun.
Tja…
Han kunne nok ikke lide noget, jeg gjorde.
Altså…
Måske er der sket noget negativt, og reaktionen er på vej.
Hvad skete der?
-Siden i går? Nej. -Det er for hurtigt.
Den dinger.
"Godmorgen."
-Godmorgen. -Godmorgen.
"Her følger dagens vagt."
-Nu kommer det. -Læs bare.
"I dag…
…tager Gensei vagten.
Gensei, vælg en person, du gerne vil arbejde med."
-Hvad? -En person?
Gen må vælge.
Så bekender Gen følelser.
-Vil du arbejde med mig? -Mig?
-Er det okay? -Ja. Tak.
Hyg jer.
Må jeg lægge makeup på dig? Du ser træt ud i dag.
-Du ser træt ud. -Tak.
-Hvor uhøfligt. -Han har rande under øjnene.
-Vi dækker ikke fregnerne. -Det lyder fint.
-Det er en del af min charme. -Ja.
-Godt. -Han ser godt ud.
Du kunne lade håret gro lidt.
-Fra nu af? -Ja.
Det er rart at pleje en, man holder af.
Når han sminker ham, er hans seriøse ansigt helt tæt på.
Ja. Ens hjerte vil da hamre.
-Okay. -Godt.
-Øvede du dig i at tegne? -Nej, jeg gjorde ikke.
Du kan sagtens være rigtig barista.
-Dine bevægelser er så effektive. -Tak for komplimenten.
Her er guavajuice.
-Tag bare sugerør. -Tak.
Mange tak.
Godt!
1.900 yen.
-Det er bedre end første dag. -Ja, det er.
Vi gør det godt.
Et rart minde.
FØRSTE DAG I VOGNEN SALG: 1.700 YEN
-Det med håndskriften. -Ja, misforståelsen.
Lad os skrive ned, hvad vi skal i dag.
-Træne og slikke sol. -Ved poolen, ikke?
Må jeg være alene?
-Hvad? -Hvorfor?
Det er okay, men hvorfor?
Jeg kan ikke slappe af, hvis alle er der.
Jeg har brug for plads.
Uden os?
Uden den person.
-Mener du Dai? -Ja.
Dai du tænker nok hvorfor.
Har du noget at sige, så må I tale om det.
Følelser kan ændre sig.
Det er besværligt.
-Har du noget at sige Dai? -Nej.
-Intet? -Nej.
Dai har vist fået nok…
-Det er udmattende. -Han øser ud af kærligheden…
-Men det fører ingen vegne. -Nemlig.
Hvad er der sket?
Jeg kan kun tænke på en ting.
I går før jeg badede,
sagde Shun: "Tag min T-shirt. Jeg har næsten ikke haft den på.
Jeg sagde, jeg selv havde en ren. Men han insisterede på, den var ren.
Så jeg sagde "okay" og tog den.
Men jeg tog den på over noget andet.
Jeg tog min egen på og gik op og lagde en ansigtsmaske.
Shun sagde, jeg ikke havde den på.
-Det er helt sikkert det. -Ja.
Alle vidste det godt.
-Ja. -Hvordan Shun tænker.
"Undskyld, jeg ikke har den på." Skal man undskylde for det?
-Ved du hvad? -Hvad ser og føler du?
-Kan du ikke bare sige det ærligt? -Det er ikke noget, jeg vil sige til ham.
Det føles forkert, at jeg skal indlede samtalen.
Lad os snakke.
-Er du sikker? -Ja.
-Jeg er lidt urolig. -Over hvad?
-Dig. -Mig?
Ja.
Det gør ondt at se dig sådan.
-Mener du det? -Du begrænser dig selv for ham.
Han leger med dine følelser.
Jeg tror, det er for hårdt for dig.
Jeg vil stadig gerne prøve, selvom det er hårdt.
Jeg ved ikke, hvem af os der knækker først.
Du støtter mig meget, så jeg ville støtte dig.
Det er sødt af dig.
Hvis noget får dig til at reagere så stærkt,
betyder det, at du har følelser af en art, ikke?
Jo, men jeg…
Det tænkte jeg også.
-Jeg støtter dig så godt, jeg kan. -Ja.
-Kan han lide Dai? -Hans mine betyder, han kan, ikke?
Men måske kan han heller ikke rigtigt glemme Kazuto, vel?
Det kan også være derfor.
-Hvad betyder den mine? -Ja, ikke?
-Ikke igen, Shun… -Shun og Dai vil altid være sådan.
Altid. Det er en cyklus.
Dai siger, han vil prøve, selvom det er hårdt for ham.
Det er imponerende. Det siger kun de færreste.
-Det har jeg aldrig hørt nogen sige. -Utroligt.
Sådan har han aldrig følt før.
-Nej. -Det er sandt.
Følelserne er vigtige for ham.
Det er trist.
Det synes jeg også.
Men det er okay.
Vil du tale med ham?
Ja, jeg finder et godt tidspunkt.
Jeg taler med ham.
Sig, hvis vi kan hjælpe.
-Smager det godt? -Ja.
Det er tid til en lur.
Okay.
Hvad er der?
Hvad sker der?
Hvorfor er du ked af det?
-Det vil jeg ikke sige. -Hvorfor?
Det er ikke noget.
Det er stort for mig, men andre vil ikke forstå det.
Jeg vil ikke sige det.
Hvad? Det forstår jeg ikke.
Hvad tænker Ikuo? Hvorfor taler han med Shun?
Det ved vi jo ikke.
Han vil sikkert gøre noget for jer to.
Men du ser det nok som unødig indblanden.
-Han gør det ikke af ond mening. -Det er sandt.
Jeg taler meget,
men er dårlig til at udtrykke mine tanker for andre.
Frustrationen ved ikke at kunne finde ordene påvirker mig.
-Ja. -Det forstår vi.
-Jeg frygter det, så jeg gør… -Du vil ikke såre ham.
Derfor prøver jeg at trække mig tilbage.
Derfor er jeg her nu.
I ved, at I føler det samme.
Men taler I ikke om det, mens vi bor her sammen,
bekymrer det også alle andre.
Jeg synes, I skal tale om det.
Er det for svært, så gør det, mens vi andre er her.
-Så gør jeg det. -Skal vi være der?
Ja, jeg vil høre jeres mening om det.
Skal jeg kalde på dem? Er du okay?
Er du klar? Så henter jeg dem.
Okay.
Hej, venner.
Efter Shun og jeg talte om det,
altså…
Vi aftalte, han vil tale om sine følelser, mens alle er der.
Må vi låne jer lidt?
Hvorfor gjorde du det? Seriøst!
-Hvorfor er det nu en god idé? -Jeg vil ikke tvinge dig til noget.
Men alle er så forsigtige med dig,
og jeg ville ikke bare sige: "Dai, tal med ham".
Og derfor…
-Bad du ham om at tale? -Nej.
-Spurgte Shun selv? -Jeg talte med ham…
-Okay? -Ja.
-Hvad? Det lyder ikke rart mere. -Åh nej.
Mennesker er så svære, ikke?
Men Ikuo prøver jo bare…
Det er også okay, at Dai føler, det ikke kommer dem ved.
-Jeg kan altså ikke være med. -Det er okay.
Jeg kan ikke være der.
Slap lidt af for dig selv. Bare være dig selv.
Ja.
-Kommer han? -Nej…
-Lad hellere Dai tale med ham alene. -Okay.
STUDERENDE
Undskyld, jeg blandede mig.
-Jeg skulle have spurgt først. -Meningen var god.
-Ja, men… -Så er det fint.
Shun og Dai har hver især deres egne følelser.
Uanset om de er romantiske,
syntes jeg, det var vigtigt, at stemningen her er rar for alle.
Men lige nu fortryder jeg, jeg gjorde noget.
-Du prøvede bare at hjælpe. -Ja, det kunne vi se.
Vi forstod det godt.
Vi ved, dine hensigter var gode. Alle skulle bare være glade.
Ja.
Vi føler alle stort set det samme.
Alan, kom lige?
Tak.
Det er første gang, jeg føler, nogen afbrød min rytme med Shun.
Jeg ville tale med ham på det rigtige tidspunkt.
Jeg ville høre, hvad Shun virkelig føler.
Men Ikuos mening har forplumret det.
Det generer mig virkelig.
Nu vil Shun tale om det foran alle.
Men det…
Det er jeg imod.
Vil Shun tale med dig, skal han gøre det direkte.
Han siger, han vil høre andres mening.
Han siger ikke, han vil snakke, men lytte til vores meninger.
Påvirker andres mening, hvad han føler,
er det ikke mere Shun selv.
Jeg tror, han føler sig usikker.
Han har ikke selvtilliden i orden. Han er bange, ikke?
Altså det er bare min teori.
Hvad, hvis jeg ikke kan tage, hvad han siger?
Det kan du godt.
-Jeg er bange. -Det er da også skræmmende.
Men prøv at tænke positivt.
Husk at være rar.
Mod dig selv og mod Shun.
Din irritation og vrede går hurtigt over igen.
At være rar kan udrette mirakler.
Tag Shuns hånd, og tal så med ham. Jeg tror, det er vigtigt lige nu.
Han er meget medfølende.
-En skøn mand. -Utrolig.
Jeg vil bo sammen med ham.
-Vil du det? -Det lyder godt.
Shun.
Lad os gå ind i spisestuen.
Okay.
Tak, venner.
Du trænger til et kram.
-Undskyld. -Det er okay. Du er rar og fantastisk.
Du må ikke græde, søde ven.
Er du tørstig? Nå, du har vand.
Sådan udvikler folk sig.
Han følte, han måtte gøre noget.
-Han måtte bare prøve. -Ja.
Han tænker, at taler de sammen, kan de nå til enighed.
Jeg vil gerne vide, hvorfor du reagerer sådan.
-Hvorfor vil du vide det nu? -Det har jeg altid ville vide.
Hvorfor spurgte du så ikke før?
Jeg tror, det er den T-shirt.
Du skulle ikke…
…tage det for givet og tro, jeg altid kommer tilbage,
hver gang der sker noget.
Jeg tænkte meget over det.
-T-shirten var starten. -Ja.
Jeg sagde, jeg var forelsket i en indtil for nylig, ikke?
-Jeg sammenlignede dig med ham. -Ja.
Han gik altid i min T-shirt.
Sådan viste han kærlighed.
Ved at gå i dit tøj?
Det er svært at blive sammenlignet med en eks.
Du er mere følsom, end jeg troede.
Det var godt at blive mindet om, at du er følsom.
Jeg kan godt klare, når den slags sker.
Ja.
Det er helt okay at sammenligne mig med din eks.
Men slipper du bare så let, hvad vi to har sammen,
bliver jeg ked af det.
Jeg vil ikke give slip på tingene.
Når vi to taler om det,
tror jeg, vi kan komme videre igen.
Men sker der noget som med den T-shirt,
og siger jeg: "Tal ikke til mig" igen, ender vi…
…samme sted igen.
Det tror jeg ikke.
Jeg er sikker på, jeg ikke lader det ske.
Ja.
Tak.
Skal vi gå tilbage?
Okay.
-Så er vi her. -Hej igen.
Velkommen tilbage. Jeg vil se dit ansigt.
Kom nu. Du smiler, ikke?
Jeg ved, du smiler!
Se? Du smiler!
Er han flov?
Det var vidunderligt!
-Dai er vidunderlig. -Helt fantastisk.
Han er for perfekt, ikke?
Hans mine, da han sagde, han kunne klare det.
Det var utroligt.
"Det sker igen." "Jeg ved, jeg ikke vil lade det ske."
Kunne du sige sådan noget? Han var fantastisk!
Jeg vil være som Shun.
Shun har nok stået nogen nær før,
men når han gør, som han gjorde, bliver de nok trætte af ham.
Det kan godt være sket før.
Han tjekker nærmest og ser, om vedkommende vil blive,
uanset hvor langt han presser dem.
Han tester hele tiden Dais kærlighed.
Man indser, at der er mange typer her i verden, ikke?
-Det her er et mikrokosmos. -Helt sikkert!
Er det ikke rart?
DAGENS SALG: 5.150 YEN
Bølgebrus er så beroligende.
Ja.
Det er rart.
Vores tid i huset føles lang og kort på samme tid
Men jeg synes, det har været en god tid.
Altså…
Jeg ville bare sige, jeg har nydt tiden i huset,
fordi du har været der.
Men jeg kom galt fra start. Jeg troede, du skrev et brev til mig.
-Mig? -Ja.
-Nå, på den måde. -Men det generede mig ikke rigtigt.
Det er snarere derfor,
at jeg blev interesseret i dig.
Det motiverede mig blandt andet.
Halvvejs igennem hørte jeg så, du kan lide Kazuto.
-Nå, mig? -Ja.
Og at se dig takle følelserne,
fik mig til at indse, at du er ærlig over for dig selv.
Du er ærlig over for dig selv. Det er virkelig fedt ved dig.
Det kunne jeg lide.
Du var tiltrækkende uden det.
Jeg følte bare, jeg måtte støtte dig.
Det tror jeg, jeg har gjort.
Mens vi har været i huset…
Jeg tror, det er min timing.
Jeg…
…rejser fra huset i dag.
-I dag? -I dag.
-Nej. Hvad? -Jo.
Jeg har intet sagt til andre.
Hvad?
Mener du det?
-Det er trist. -Det må du ikke.
Fortryder du noget?
-Nej. -Slet ikke?
-Gjorde du alt, du kunne? -Ja.
Ja, jeg talte om mine følelser.
Jeg ville ikke bede om svar.
Jeg ville bare udtrykke mine følelser ærligt.
Det var alt, jeg ville.
Så gør dit bedste.
Jeg ønsker, du gør dit bedste.
Bare rolig. Du er meget attraktiv.
Ja. Tak.
-Vær selvsikker. -Ja.
Jeg er glad for, jeg mødte dig i huset.
Jeg tror, vi delte mange følelser.
Det har jeg været glad for.
At sige farvel til dig her
er trist for mig.
Jeg vil savne dig.
-Det er første dag. -Herligt.
Og min fars sidste ord var: "jeg beundrer dig".
-Ryota laver en til mig. -Hvad? Jeg er jaloux.
Jeg vil arbejde med dig.
-Gensei. -Okay!
-Mange tak. -Tak.
Jeg vil sige noget.
Hvad er der?
Jeg rejser fra huset i dag.
Jeg har øvet den sætning et stykke tid.
Men alligevel kommer jeg til at græde.
Jeg har opnået det, jeg ville her.
Jeg har lært meget.
Jeg er så taknemmelig.
Jeg har sagt alt, jeg ville sige.
Jeg nød festen sammen med alle den sidste aften.
Jeg fortryder intet.
Mange tak.
Nyd resten af tiden i huset.
Jeg kan ikke klare det.
Okay.
Mine sko…
Vi ses.
-Vi ses. -Ja, vi gør.
Jeg går nu.
-Tak. -Pas på dig selv.
Míng tiān jiàn.
Farvel.
Jeg gjorde alt og fortryder intet.
Jeg fik nogle helt nye oplevelser.
Jeg kunne udtrykke min mening.
Hvad det angår,
tror jeg, det virkelig hjalp mig at bo sammen med andre.
Jeg værdsætter alt, jeg oplevede i huset. Det hele.
Gensei opfordrede mig til at fortælle Kazuto om mine følelser.
Jeg vil intet fortryde ved min tid i huset.
Jeg vil gøre alt, jeg kan.
Det er utroligt.
-Gensei… -Han rejste fra huset.
Men altså… Gensei var jo altid ret reserveret.
Han gav ikke udtryk for mange følelser, men til sidst…
Jeg er glad for, han følte, han opnåede, hvad han ville.
Han udviklede sig meget.
Vi synes, han kunne være blevet tiden ud.
-Ja. -Han skulle blive.
Jeg synes, han kunne være mere sammen med alle.
Han holder af de andre, men det må være svært,
når de følelser, man hele tiden har, aldrig er gengældt.
-Det er svært. -Meget.
Selvom det bare ville være lidt længere,
forstår jeg godt, Gensei ikke vil føle mere smerte, når han har gjort alt.
Det er hjerteskærende. Alle græd jo.
Det viser, hvor vidunderligt det er for dem at bo sammen.
Ja.
Da jeg vågnede, åbnede jeg døren, og så ville Gensei være der.
-Men ikke i dag. -Det må du ikke sige. Jeg savner ham.
"Gensei," sagde jeg. "Hej, Tae," svarede han.
-Må jeg? -Ja, værsgo.
Okay.
-"Godmorgen." -Godmorgen.
"Her kommer dagens vagt.
Ikuo tager vagten i dag."
Mig?
"Ikuo, vælg en, du gerne vil arbejde sammen med."
Ja.
Dai.
Vil du med?
Vil du?
Ja, gerne.
Hej. Vent. Jeg taler med ham.
Har du lyst til latte?
Kold? Med is?
-En kold kaffe. -Ja.
Hvorfor kommer kaffen ikke ud?
-Holdt den op med at virke? -Ja.
-Selvom der er tændt? -Ja.
Den er defekt.
Hvad gør vi?
Det er vist ikke der.
Hov, den virker!
-Virker den nu? -Ja.
-Hurra! -Godt.
Sikken lettelse. Mange tak.
Jeg gik i panik.
Undskyld ventetiden.
-Tak. Held og lykke. -Tak.
Jeg gik i panik. -Tak, Ikuo. Du bevarede roen.
Det er okay.
Vi øver os i at lave kaffe.
-Må vi bede om kaffe? -Ja. Tak!
Jeg vil gerne have.
Godt klaret, Ikuo.
Her, før de bliver kolde.
To gange varm latte.
To gange varm latte. To.
Vi kan lave varme eller over is.
-Ja. -Okay.
-Tager du lige et låg? -Okay.
-Undskyld. Du har travlt. Tak. -Vi har begge to travlt.
-Lad os hjælpes ad. -Du er fantastisk.
Undskyld vores kaos og tak, fordi I ventede.
-Tak. -Mange tak. Pas på jer selv.
-Kan du se dem? -Ja.
-Nej! -Jo, ved vinduet.
-Hvor? -Ved vinduet.
Andet vindue fra oven. Mod stævnen.
Det var godt!
Det var vidunderligt.
-Ja. -Helt fantastisk.
DAGENS SALG: 7.600 YEN
Hvorfor valgte du mig?
Det er let nok.
Der er noget, jeg vil sige. Om i går.
Hvorfor gjorde du det? Seriøst!
Jeg troede ikke, det ville skabe så mange problemer.
Javel.
-Jeg ville sige undskyld. -Tak. Det er betænksomt af dig.
-Der er også en anden grund. -Som er?
Alle tror vist, jeg har følelser for Kazuto.
Men det er allerede overstået.
-Er det? -Ja.
-Jeg troede, du ville vælge Kazuto. -Det ved jeg.
Jeg ville lade det bundfælde sig, før jeg sagde noget igen.
-Til hvem? -Dig.
-Mig? -Ja.
-Det er Dai. -Vi havde ret.
-Det var Dai. -Ja.
Jeg har tænkt over det.
-Her er et brev… -Hvad?
…som jeg skrev.
Jeg vil læse det.
-"Kære Dai." -Ja.
"Jeg har svært ved at tale om mine følelser, så jeg skrev et brev.
Jeg vil gerne spørge, om du er glad nu?
Jeg er glad for, jeg har mødt en på min alder.
Jeg ville lære dig at kende.
Vi enes så fint. Jeg synes, du er sjov.
Da vi kørte i gokart,
besluttede jeg at invitere Kazuto på date, hvis jeg vandt.
Men det var dig, jeg tænkte på.
Jeg havde følelser for dig, men hørte om dit og Shuns forhold.
Det holdt mig tilbage.
Jeg ville ikke sammenligne,
men når jeg tænker på ti ting, jeg kan lide ved en, som Shun foreslog,
var der mange flere om dig end ti."
Du kan lide Kazuto, ikke?
Hvad kan du lide ved ham?
Det er et godt tegn, hvis ti ting falder en i tankerne.
"Når jeg tænker på mine følelser, voksede mine for dig bare.
Nogle gange var jeg jaloux, når du var sammen med Shun.
Jeg bad dig tit om gode råd.
Jeg hørte meget fra dig om Shun.
Jeg så dig blive behandlet på måder, jeg ville have hadet.
Med mig ville du ikke være trist eller have det skidt.
Jeg ville passe på dig.
Jeg ville sætte dine følelser højest, så du var glad lige nu.
Har du romantiske og ikke kun venskabelige følelser for mig?"
Han fortalte mig ærligt om sine følelser.
Jeg er glad, men forvirret.
Er du glad for at være elsket, eller vil du hellere selv elske?
Det er den rene sæbeopera.
-Ja, det er. -Sådan som i en sæbeopera.
Næste afsnit er det sidste.
-Nej! -Det magter jeg ikke.
-De kan ikke slutte her. -Hvad sker der?
Hvordan kan næste afsnit være det sidste?
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen