-Vi är hemma. -Välkomna tillbaka.
-Välkomna. -Det var kul.
-Hade ni kul? -Ja.
Ja, vi hade kul.
De är tillbaka.
Var är de?
Där är de!
-Välkomna tillbaka! -Hallå!
-Välkomna. -Hej.
Vi är hemma.
Alla är här.
-Ja, alla är här. -Välkomna.
Har det skett nån utveckling?
-För många. -Jaså?
Ja.
Ni då? Någon utveckling?
Ja.
På vilket sätt?
Vi låg ihop.
-Va? -Vi låg.
Hade ni sex?
Ja.
Va? På riktigt?
Det är lögn.
-Lögn? -De ljuger direkt.
De skulle aldrig berätta det.
Jaså?
Kysste ni varann?
Det gjorde ni.
-Jag ser hur ni lyser. -De lyser.
Måste ha varit en bra kyss.
-Kyssen… -De lyser efter kyssen.
-Skenet efter kyssen är… -Fortfarande?
Det hänger kvar.
-Det var faktiskt en jättefin kyss. -Shun är som en öppen bok.
Dai måste båda tänka "snälla, sluta" och "du är för söt".
-Jag har mycket jag vill fråga dig. -Fråga på.
Du såg glad ut när du och Ryota ropades upp.
Gjorde jag?
Men inte så uppenbart glad som exempelvis Dai.
Jag har vetat ett tag nu
att Ryota hade känslor för Kazuto.
Jag var glad över själva dejten, men jag hade blandade känslor.
-Jag förstår. -Ja.
-Alla kom tillbaka i morse, eller hur? -Ja.
Jag tycker att Ryota såg lite ledsen ut.
När Kazuto och Alan kom tillbaka
kände jag att det besvärade honom lite.
Så vad tänker du göra nu?
Att berätta för honom hur jag känner just nu
skulle nog vara kontraproduktivt, i nuläget.
Jag behöver emotionellt space innan jag berättar hur jag känner.
Det vore bäst.
Detta är nåt Alan sa:
"När du fattar ett beslut, fråga dig själv om det lär göra dig lycklig eller ej."
Han sa att han håller det i åtanke.
Jag instämmer helt med det.
Kommer det göra mig lycklig eller inte?
Frågan bör vara enkel och jag behöver bara agera.
Men även om jag berättar för Ryota hur jag känner
så tror jag inte att jag blir lycklig.
Jag förstår.
Jag ska tänka över det ikväll.
-Men överanalysera inte. -Ja, du har rätt.
Hur är det med dig?
Häromdagen frågade jag alla om hur det var att komma ut.
Just det.
Ni gav mig mod.
Men…
Men jag är fortfarande rädd.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Jag tänker absolut berätta för dem, men hur ska jag berätta?
De kan reagera på ett par olika sätt.
Men chocken blir dubbel.
Er dotter är… Nej, inte dotter.
Er son är gay.
Och dessutom kommer världen att veta om det.
Så jag är orolig för vad de kommer att tycka.
Men det kan vara ett bra tillfälle.
Om du inte hade deltagit i programmet, när hade du tänkt berätta för dem?
Jag hade ingen plan eller en viss tid då jag tänkte berätta för dem.
-Men du ville berätta. -Ja.
Då är det ett bra tillfälle.
-Du har rätt. -Du gör inget fel.
Under min vistelse här
känner jag att jag funnit riktiga band, inte bara vänner som ses över ett glas.
Jag känner mig stöttad.
Jag tror att jag kan berätta för dem utan att överanalysera.
Bra. Vi ska båda låta bli att överanalysera.
-Precis. -Lugn, du klarar det.
Taeheon har inte hittat romantik i programmet
men vi får ändå se hans story.
-Sant. -Jag tycker det är jättevackert.
Gensei är inte heller säker på
att han skulle bli lycklig om han bekände för Ryota.
Sant.
Han känner kanske att det inte skulle göra honom lycklig.
-Precis. -Ja.
GRÖNA RUMMET
-Äter de separat? -Va?
-Varför? -Vänta lite.
God morgon, Taeheon.
Jag vet inte vad Shun är sur för.
Alltså…
Han gillade kanske inte nåt jag gjorde.
Alltså, något dåligt har kanske hänt
och nu kommer det en följd.
Vad har hänt?
-Under natten? Seriöst? -För snabbt.
Där kom plinget!
"God morgon."
-God morgon. -God morgon.
"Dagens skift ska meddelas."
-Här kommer det. -Fortsätt.
"Dagens skift
tas av Gensei."
"Gensei, välj en person som du vill jobba med."
-Va? -En person?
Gensei får välja.
Då får vi se hur Gensei känner.
-Vill du jobba med mig? -Jag?
-Om du vill? -Gärna.
Ha så kul.
Får jag sminka dig? Du ser trött ut idag.
-Verkligen. -Visst.
-Vad taskigt. -Han har ringar under ögonen.
-Vi ska undvika att täcka fräknarna. -Ja, tack.
-De är en del av min charm. -Ja.
-Snyggt! -Han är jättesnygg!
Du kan låta det växa ut.
-Nu? -Ja.
Det är mysigt att snygga till nån man älskar.
När han sminkar har han sin allvarliga min så nära.
Ja, det skulle höja pulsen.
-Okej. -Så där.
Har du övat på att rita?
Nej, det har jag inte.
Du skulle kunna jobba som riktig barista var som helst.
Dina rörelser är så eleganta och effektiva.
Tack. Vad smickrad jag blir.
Här är er guavajuice.
-Ta gärna sugrör. -Tack.
Tack så mycket.
Najs!
1 900 yen.
-Mer än vi tjänade första dagen. -Ja.
Då kör vi!
Ett fint minne.
FÖRSTA DAGENS FÖRSÄLJNING: 1 700 YEN
-Handstilsincidenten. -Missförståndet.
Vi gör en lista på vad vi ska göra idag.
-Gymma och sola. -Och poolen, va?
Får jag vara själv?
-Va? -Varför?
Okej, men vad har hänt?
Jag kan inte roa mig om vi är tillsammans.
Jag behöver bara lite space.
Från oss?
Från honom.
-Från Dai? -Ja.
Du måste undra varför.
Om nåt tynger dig måste du prata om det.
Känslor kan förändras.
Det är jobbigt.
-Vill du säga nåt, Dai? -Nej.
-Inget? -Nej.
Dai kan ha fått nog…
-Det är så tröttsamt. -Det kvittar hur mycket kärlek…
-Den bara rinner av. -Ja.
Vad har hänt?
Jag kommer att tänka på en sak.
Igår, innan jag tog ett bad
så sa Shun: "Ta den här tröjan. Jag hade den bara en minut."
Jag svarade: "Det är okej, jag har en ny." Men han insisterade att den var ren.
Så jag sa "okej" och tog den.
Men jag tog bara på mig det jag tänkt ta på mig.
Jag tog på mig min egen tröja och gick upp för att behandla ansiktet.
Shun sa: "Du tog inte den."
-Det måste det vara. -Ja.
-Alla vet redan hur Shun funkar. -Ja.
"Förlåt för att jag inte tog din tröja"? Behöver jag ens be om ursäkt för det?
Vet du vad?
Din synvinkel och hur du känner… Varför berättar du inte bara det?
Det är inte att jag inte vill berätta.
Det känns fel att jag ens måste initiera samtalet.
Ska vi snacka?
-Visst. Säker? -Ja.
-Jag är lite orolig. -För vad?
-För dig. -Mig?
Ja.
Det gör ont att se dig.
Seriöst?
Du fogar dig efter honom.
Han kastar runt med dina känslor.
Jag tänker att det är för smärtsamt för dig.
Jag vill fortsätta försöka även om det sliter ut mig.
Jag vet inte vem av oss som tröttnar först.
Du stöttade mig så mycket så jag ville stötta dig.
Vad rar du är.
Alltså, om där är nåt som får dig att reagera så starkt
så betyder det att du måste känna nåt romantiskt, eller hur?
-Sant, men jag… -Tänkte väl det.
Jag ska stötta dig så mycket jag kan.
Gillar han Dai?
Den minen betyder att han gillar Dai, va?
Men det kan vara att han inte kan släppa sina känslor för Kazuto.
Det är också en möjlighet.
-Vad betyder den minen? -Eller hur?
-Inte nu igen, Shun. -De lär hålla på så för alltid.
Det är en evig cykel.
Dai vill fortsätta försöka även om det nöter ner honom.
Imponerande. Inte många skulle säga så.
-Jag har aldrig hört nån säga så. -Otroligt.
Han har aldrig känt så här förut.
-Precis. -Sant.
Det är viktigt för honom.
-Vad tråkigt. -Ja.
Men det är okej.
Tänker du prata med honom?
Ja, jag ska hitta ett bra tillfälle.
Vi ska prata.
Säg till om du behöver nåt.
-Gott? -Ja.
-Dags för en tupplur. -Okej.
Hur är läget?
Läget?
Vad är problemet?
-Jag vill inte berätta. -Hurså?
Det är en småsak.
För mig är det viktigt, men andra skulle bli förvånade.
Jag vill inte säga.
Va? Jag fattar inte.
Hur tänker Ikuo? Varför pratar han med Shun?
Det vet vi inte.
Han vill säkert hjälpa er två.
Men ni ser det nog som att han lägger sig i i onödan.
-Han gör det säkert inte av illvilja. -Jag håller med.
Jag pratar mycket
men jag är dåligt på att sätta ord på mina tankar.
Frustrationen över att inte hitta orden gör mig känslosam.
-Ja. -Vi fattar.
-Jag är rädd för det, så jag… -Du vill inte såra honom.
Det är därför jag försöker att backa undan ett tag.
Sån är situationen.
Ni vet båda att ni känner likadant.
Men om ni inte sätter ord på det så gör ni alla andra här oroliga.
Jag tycker att ni bör prata om det.
Är det svårt kan ni göra det inför oss andra.
-Då gör jag det. -Vill du ha oss där?
Jag vill höra var alla tycker.
Ska jag ropa på dem? Är du okej?
Är du redo? Då hämtar jag dem.
Okej.
Ursäkta mig.
Efter att jag och Shun diskuterat det…
Alltså…
Han vill förklara hur han känner med alla närvarande.
Kan ni ställa upp en stund?
Varför gjorde du så? Seriöst.
-Varför tyckte du att det var en bra idé? -Ni måste inte bli sams.
Men ni skapar spänd stämning för alla.
Jag ville inte bara säga: "Dai, gå och prata med honom."
Och därför…
-Bad du honom att prata? -Nej.
-Shun frågade dig? -Jag gick till honom…
-Jaså? -Ja.
Det blev riktigt otrevligt.
Åh nej!
-Människor är svåra. -Men Ikuo bryr sig.
Man förstår också varför Dai tycker att det är deras ensak.
-Ledsen, men jag kan inte närvara. -Det är okej.
Jag kan inte närvara.
Lugna dig och slappna av ett tag. Bara var dig själv.
Ja.
-Kommer han? -Nej.
-Bäst att låta Dai prata med honom ensam. -Jag förstår.
Förlåt att jag la mig i det här.
-Jag tog mig friheten. -Men med god avsikt.
-Ja, men… -Då är det okej.
Shun har sina känslor och Dai har sina.
Vare sig det är romans eller ej
tyckte jag att det var viktigt att vi har en stämning som alla trivs i.
Men just nu ångrar jag verkligen vad jag gjorde.
-Du ville hjälpa. -Ja, det var tydligt.
Vi fattade.
Vi vet att du inte menade illa. Du vill bara att alla ska vara glada.
Ja.
I grunden känner vi alla likadant.
Kan du komma, Alan?
Tack.
Detta är första gången jag känner att nån stört min rytm med Shun.
Det var viktigt för mig att prata med honom vid rätt tillfälle.
Jag ville höra hur Shun verkligen känner.
Men Ikuo har nu förstört det.
-Det är knepigt. -Det gör mig illamående.
Och nu vill Shun prata inför alla.
Men angående det…
Jag är emot det.
Om Shun har nåt att säga bör han säga det direkt till dig.
Han vill höra vad vi tycker.
Han sa inte att han tänker prata men att han ska lyssna på oss.
Jag tror att om våra åsikter påverkar hur han känner
så är det inte längre Shun.
Jag tror att han känner sig osäker.
Han saknar helt enkelt självförtroendet.
Han är rädd.
Jag bara spekulerar nu.
Tänk om jag inte kan hantera vad han säger?
Det kan du.
-Jag är rädd. -Klart att det är läskigt.
Men tänk bara positivt.
Och glöm inte din snällhet.
Var snäll mot dig själv, och var snäll mot Shun.
Irritationen och ilskan försvinner innan du vet ordet av.
Snällhet har verkligen magiska krafter.
Så ta Shun i handen och gå och prata med honom.
Jag tror det är viktigt nu.
-Han är så empatisk. -Vilken underbar person!
Jag vill bo med honom.
-Vill du bo med honom? -Det låter bra.
Shun.
Ska vi gå till matrummet?
Okej.
Tack, hörni.
Du behöver en kram.
-Förlåt. -Det är okej. Du är en fin person.
Nej, gråt inte!
Åh, du har redan vatten.
-Det är så här man växer som person. -Han kände sig tvungen att ingripa.
-Han behövde försöka. -Ja.
Han tänkte att de kunde lösa det tillsammans.
Jag vill veta varför du betedde dig som du gjorde.
-Varför vill du veta nu? -Jag har hela tiden velat veta.
Varför frågade du inte då?
Jag antar att det har med tröjan att göra.
Jag ville inte att du skulle…
…ta det för givet och tro att jag alltid kommer tillbaka
varje gång nåt händer.
Jag har övervägt det noga.
-Det började med tröjan. -Ja.
Jag berättade för dig att jag nyligen var i en relation.
-Jag jämförde dig med honom. -Ja.
Han hade jämt på sig mina kläder.
Det var ett sätt att visa kärlek.
Att ha på sig din tröja?
Det är jobbigt att bli jämförd med ett ex.
Du är känsligare än jag trodde.
Det här var en bra påminnelse om att du är en känslig person.
Såna här saker kan jag absolut klara.
Det är helt okej att du jämför mig med ditt ex.
Men om du så enkelt kan släppa allt vi har gemensamt
så gör det mig ledsen.
Jag vill inte släppa det.
Så genom att prata om det så här
tror jag att vi kan gå vidare igen.
Men om nåt som det här händer igen
och om jag nånsin säger att jag inte vill prata med dig
så slutar det…så här igen.
Det tror jag inte.
Jag kommer inte att låta det hända.
Tack.
Ska vi gå tillbaka?
Okej.
-Vi är tillbaka. -Välkomna.
Jag vill se ditt ansikte.
Kom igen. Du ler väl?
Jag vet att du ler!
Ser du? Du ler!
Är han generad?
Vad fint!
-Dai är underbar. -Dai var fantastisk.
Är han inte för perfekt?
Hans min när han sa att han fixar det var bäst.
Det var otrolig.
"Det här händer igen." "Det tillåter jag inte."
Kan man säga så? Han var fantastisk!
Jag vill typ göra som Shun.
Shun må ha kommit andra personer nära förr
men när han betedde sig som han gör kan de ha tröttnat på honom.
Det kan ha hänt förut.
Det verkar som om han försöker ta reda på om Dai kommer stanna vid hans sida
oavsett vad Shun gör.
Han sätter Dais kärlek på prov om och om igen.
Man inser att det finns många typer av människor på jorden.
-Det är en miniatyr av samhället. -Verkligen!
Visst är det skönt?
DAGENS FÖRSÄLJNING: 5 150 YEN
-Havets brus är lugnande. -Ja.
Det är härligt.
Vår tid i huset känns både lång och kort.
Men jag känner att min tid här har varit givande.
Alltså…
Jag ville berätta att jag har trivts i Gröna Rummet
för att du var där.
Men först missförstod jag. Jag trodde att du skrev brevet till mig.
-Jag? -Ja.
Jag förstår.
Men det stör mig inte så mycket.
Tvärtom egentligen, för tack vare det
fick jag upp ögonen för dig.
Det var en stor faktor.
Halvvägs in i vistelsen fick jag reda på att du hade känslor för Kazuto.
-Jaså? -Ja.
Och att se dig ta dina känslor vid hornen
fick mig att inse hur sann du är mot dig själv.
Du är ärlig mot dig själv.
Den sidan av dig är väldigt häftig. Jag gillade den skarpt.
Du är ju redan attraktiv.
Jag fann att jag ville heja på dig.
Jag tror att jag lyckats med det under min vistelse i huset.
Och jag tror att det är dags.
Jag…
Jag ska lämna Gröna Rummet idag.
-Idag? -Idag.
-Seriöst? -Ja.
Jag har inte berättat för nån.
Va?
Seriöst?
-Jag blir så ledsen! -Åk inte!
Du ångrar ingenting?
-Nej. -Inte?
-Du gjorde ditt bästa? -Ja.
Jag lyckades förmedla mina känslor.
Jag ville inte kräva dig på ett svar.
Jag ville bara säga hur jag verkligen känner.
Det är vad jag ville.
Så gör ditt bästa. Jag vill att du gör ditt bästa.
Oroa dig inte, för du är attraktiv.
Ja, tack.
-Var självsäker. -Ja.
Jag är glad att jag fick träffa dig.
Jag tror att vi delade många känslor tillsammans.
Det gillade jag verkligen.
Så att säga farväl till dig här
är sorgligt för mig.
Jag kommer att sakna dig.
-Det är första dagen. -Toppen!
Hans sista ord var: "Jag beundrar dig."
-Ryota gör en åt mig. -Va? Jag blir så avundsjuk.
Jag jobbar gärna med dig.
-Gensei. -Okej!
-Tack så mycket. -Tack.
Jag har en sak att berätta.
Vad?
Jag lämnar Gröna Rummet idag.
Jag har övat på det ett tag.
Men jag kan inte låta bli att börja gråta.
Jag anser att jag har gjort det jag kom hit för att göra.
Det har varit mycket givande.
Jag är bara tacksam.
Jag har sagt allt jag ville säga.
Jag fick ha kul på en fest med alla min sista kväll här.
Jag ångrar inget.
Tack så mycket.
Njut av tiden ni har kvar här, grabbar.
Jag står inte ut.
Då så.
Mina skor…
Vi ses.
-Vi ses. -Vi ses.
Hej då.
-Tack. -Ta hand om dig.
Míng tiān jiàn.
Hej då!
Jag gjorde mitt bästa och ångrar inget.
Jag fick uppleva nya saker.
Jag kunde säga vad jag tyckte.
I det avseendet
tror jag verkligen att vistelsen här hjälpte mig att växa som person.
Allt jag upplevt här är dyrbart. Allt.
Gensei uppmuntrade mig att berätta för Kazuto hur jag kände.
Jag vill tillbringa min tid här utan att ångra nåt.
Jag vill göra allt jag kan.
Jag kan inte fatta det.
-Gensei… -Han lämnade Gröna Rummet.
Men Gensei var relativt tillbakadragen när programmet började.
Han kunde inte uttrycka sina känslor, men jag är glad
att han kunde lämna programmet nöjd.
Han växte verkligen som person.
-Enligt oss kunde han ha stannat. -Jag ville att han skulle stanna.
Jag tyckte att han kunde tillbringa mer tid med alla.
Han gillar dem så mycket, men det måste vara tufft
att konstant känna obesvarad kärlek.
-Det är tufft. -Ja.
Så även om det bara är lite tid kvar
förstår jag varför Gensei vill undvika den smärtan nu när han gjort vad han kan.
Det är så hjärtskärande. Alla grät.
Det visar hur underbart det varit för dem att bo ihop.
Ja.
När jag vaknade brukade jag öppna dörren och Gensei brukade komma ut.
Men det gjorde han inte idag.
Säg inte så. Jag saknar honom.
"Gensei." "Hej, Tae."
-Ska jag? -Visst.
Okej.
-"God morgon." -God morgon.
"Dagens skift ska meddelas."
"Ikuo tar dagens skift."
Jag?
"Ikuo, välj en person du vill jobba med."
Okej.
Dai.
Vill du jobba med mig?
Snälla.
Gärna.
Hej. - Vänta, jag går till honom.
Vill du ha en latte?
Kall, med is?
En kall? Ska bli.
Varför kommer inte kaffet?
-Har den slutat funka? -Ja.
-Fast den är påslagen? -Ja.
Den är sönder.
Vad gör vi?
Jag tror inte det. Åh, den funkar!
-Funkar den? -Ja.
-Ja! -Okej!
Vilken lättnad. Tack!
Jag fick panik.
Beklagar att det dröjde.
-Tack, och lycka till. -Tack.
Jag fick riktig panik. Tack för att du höll dig lugn.
Ingen orsak.
Vi övar på att göra kaffe.
-Kan vi få lite? -Givetvis!
Då tar jag en.
Bra jobbat, Ikuo.
Här, innan de kallnar. Här har ni två små varma lattar.
Små, varma lattar. Två stycken.
Nu gör vi en iskaffe och en vanlig.
-Ja. -Okej.
-Kan du ta ett medium-lock? -Okej.
-Förlåt, jag vet att du har fullt upp. -Det har du med.
-Vi hjälper varandra. -Du är bäst.
Ursäkta kaoset. Tack för att ni väntade.
-Tack. -Tack så mycket. Ta hand om er.
-Ser du dem? -Ja!
-Seriöst? -I fönstret.
-Var? -I fönstret.
Andra ovanifrån. Mot fören.
Vad kul!
Det var underbart.
-Ja. -Så härligt.
DAGENS FÖRSÄLJNING: 7 600 YEN
Jag vill veta varför du valde mig.
Det är enkelt.
Jag har nåt jag vill säga om det som hände igår.
Varför gjorde du så? Seriöst?
Jag tänkte aldrig att jag skulle ställa till det så mycket.
Jag vill be om ursäkt.
Tack för omtanken.
-Men jag har ett skäl till. -Vad?
Alla tror nog att jag har känslor för Kazuto.
Men jag har redan gått vidare.
-På riktigt? -Ja.
-Jag tänkte att du skulle välja Kazuto. -Jag vet.
Jag ville nollställa mina känslor innan jag uttryckte dem igen.
-För vem? -Dig.
-Mig? -Ja.
-Det är Dai! -Vi hade rätt.
-Det var Dai. -Ja.
Jag har tänkt på saken.
-Här är ett brev… -Va?
…som jag skrivit.
Jag läser upp det.
-"Kära Dai." -Ja.
"Jag tyckte inte att jag förmedlade mina känslor väl, så jag skrev ner dem.
Först vill jag fråga: 'Är du glad nu?'
Jag var glad att få träffa nån jämnårig. Jag ville lära känna dig.
Vi klickade och jag tyckte du var kul.
Dagen då vi körde gokart
hade jag bestämt mig för att bjuda Kazuto på dejt om jag vann.
Men jag hade faktiskt dig i bakhuvudet.
Trots att jag hade känslor för dig
tog jag ett steg tillbaka när jag fick reda på dig och Shun.
Min avsikt är inte att jämföra
men när jag tänkte på tio saker jag gillar med dig, som Shun föreslog,
kom jag lätt på fler saker med dig."
Du gillar Kazuto, va?
Vad gillar du med honom?
Jag har hört att det är ett gott tecken om man kan komma på tio saker.
"När jag funderade på mina känslor blev mina känslor för dig starkare.
Ibland blev jag avundsjuk när du var med Shun.
Jag bad dig ofta om råd. Jag hörde även mycket om Shun från dig.
Ibland såg jag dig bli behandlad på ett sätt jag hade hatat.
Jag skulle inte låta dig vara ängslig eller ha dåligt samvete.
Jag skulle värdesätta dig högst.
Jag skulle prioritera dina känslor och göra dig lycklig.
Kan du se mig som en romantisk partner och inte bara som en vän?"
Han berättade öppet hur han känner för mig.
Jag är glad, men förvirrad.
Blir man lyckligast av att bli älskad eller att älska?
Det är som en dramaserie!
-Det är det! -Sånt här händer i dramaserier!
-Och nästa avsnitt är det sista! -Nej!
-De hinner aldrig. -Hur slutar det?
Hur ska de hinna på ett avsnitt?
Undertexter: Rasmus Edlund