Ми вдома!
-З поверненням. -Ми вдома.
-Привіт, хлопці. -Було класно.
-Гарно провели час? -Так.
Так.
-Вони повернулися. -Де вони?
Ось.
-З поверненням! -Юху!
-З поверненням. -Ми вдома.
Ми вдома!
Усі тут.
Так, усі тут.
З поверненням.
Є новини?
Забагато.
Справді?
Так.
А у вас?
Так.
Які?
Ми спали разом.
-Що? -Ми спали разом.
У вас був секс?
Так.
Що? Справді?
Це брехня.
-Брехня? -Від самого початку.
-Вони б не сказали, якби це була правда. -Так?
Ви цілувалися?
Точно.
-Я бачу післясвічення. -О, післясвічення.
Мабуть, поцілунок був класний.
-Поцілунок. -Післясвічення від поцілунку.
-Післясвічення від поцілунку… -Так довго!
Воно затягнулось.
-Це був чудовий поцілунок. -Сюн такий відкритий.
Мабуть, Дай водночас думає: «Будь ласка, припини» і «Ти надто милий».
У мене багато запитань.
Звісно, питай.
Коли назвали тебе й Рьоту,
-ти здавався щасливим. -Правда?
Але твоє обличчя було не таким щасливим, як у Дая.
Мені давно відомо,
що в Рьоти є почуття до Кадзуто.
Я радів, що піду на побачення, але в мене були змішані почуття.
Розумію.
Так.
-Ми всі повернулися вранці, так? -Так.
Гадаю, Рьота був трохи засмученим.
Коли Кадзуто й Алан повернулися,
я відчув, що це його трохи турбує.
І що ти тепер робитимеш?
Якщо скажу, що я відчуваю,
це матиме зворотний ефект.
Враховуючи все.
Мені потрібен емоційний простір…
перш ніж розповісти йому про свої почуття. Це було б на краще.
Алан сказав
запитати себе, роблячи вибір, чи зробить це мене щасливим.
Він сказав, що завжди пам'ятає про це.
Я із цим повністю згоден.
Чи зробить це мене щасливим?
Питання має бути простим, і мені просто треба діяти.
Але навіть якщо я скажу Рьоті про свої почуття,
не думаю, що буду щасливий.
Розумію.
Я подумаю про це ввечері.
Але не зациклюйся.
Так, ти маєш рацію.
У тебе все добре?
Нещодавно я запитав усіх про те, як ви відкрилися батькам.
Так.
Ви додали мені сміливості.
Але…
Але я досі боюся.
Не знаю, що робити.
Я точно їм скажу.
Але як це зробити?
Вони можуть відреагувати по-різному.
Але це подвійний шок.
Ваша дочка… Ні, не дочка.
Ваш син — гей.
Крім того, про це дізнається весь світ.
Мене турбує їхня думка.
Але це може бути гарна нагода.
Якби ти не брав участі в шоу, коли б ти їм сказав?
Я не визначав точного часу, щоб сказати їм.
-Але ти хотів сказати. -Так.
Тоді це гарна нагода.
-Маєш рацію. -Ти не робиш нічого поганого.
Під час перебування тут
у мене з'явилися справжні друзі, а не просто знайомі, з якими можна випити.
Я відчуваю підтримку.
Гадаю, я зможу їм розповісти без надмірних роздумів.
Це добре.
Ми обоє обійдемося без цього.
-Так. -Не хвилюйся, ти впораєшся.
Таехеон не знайшов тут кохання,
але в нього є своя історія.
-Це правда. -Це дуже гарно.
Генсей теж не впевнений,
чи стане він щасливим, розповівши Рьоті про свої почуття.
Це правда.
Може, він відчуває, що не буде щасливим, потурбувавши Рьоту.
-Так. -Так.
БОЙФРЕНД
ЗЕЛЕНА КІМНАТА
СЮН (23)
ДАЙ (23)
-Їдять окремо? -Що?
-Чому? -Хвилинку.
Доброго ранку, Таехеоне.
Не знаю, чому Сюн незадоволений.
Ну…
Може, йому не сподобалися якісь мої дії.
Знаєш,
може, сталося щось негативне
і він так реагує.
Що сталося?
-За ніч? Не може бути. -Надто швидко.
Дзвінок.
«Доброго ранку».
-Доброго ранку. -Доброго ранку.
«Буде оголошено сьогоднішню зміну».
-Ну ось. -Продовжуй.
«Сьогодні
зміна Генсея.
Генсею, будь ласка, вибери одну людину, з якою ти хочеш попрацювати».
-Що? -Одну людину?
Генсею треба вибрати.
Почуття Генсея стануть очевидними.
РЬОТА
Попрацюй зі мною.
Я?
Зможеш?
З радістю.
Розважтеся.
Можна зробити тобі макіяж? Ти маєш утомлений вигляд.
-Ти дуже втомлений. -Прошу.
-Це грубо. -У нього темні кола.
Не треба закривати веснянки.
Так, прошу.
-Це частина мого шарму. -Так.
-Чудово! -Він красень.
Ти міг би відростити волосся ззаду.
-Почати зараз? -Так.
Приємно робити зачіску й макіяж людині, яку любиш.
Коли він робить макіяж, його серйозне обличчя дуже близько.
Так. Серце калататиме.
-Гаразд. -Гаразд.
Ти займався малюванням?
Ні.
Ти міг би працювати баристою де завгодно.
Твої рухи граційні й ефективні.
Дякую. Мені лестить.
Ось сік із гуави.
-Беріть соломинки. -Дякую.
Дуже дякуємо.
Так!
1900 єн.
-Ми перевершили перший день. -Так.
Зробімо це.
Гарний спогад.
ВИТОРГ У ПЕРШИЙ ДЕНЬ — 1700 ЄН
Інцидент із почерком.
Так, непорозуміння.
Складімо список справ на сьогодні.
-Тренажерний зал і сонячні ванни. -І басейн, так?
Можна я побуду сам?
-Що? -Чому?
Звісно, але що сталося?
Я не можу насолоджуватися собою, якщо ми разом.
Мені потрібен простір.
Від нас?
Від тієї людини.
Від Дая?
Так.
Даю, тобі, мабуть, цікаво чому.
Якщо вам є що сказати, поговоріть про це.
Почуття змінюються.
Це просто суєта.
-А ти, Даю? Хочеш сказати щось? -Ні.
-Нічого? -Ні.
Мабуть, з Дая досить…
-Це виснажує. -Він продовжує дарувати любов…
-Але вона не накопичується. -Так.
Що сталося?
Лише одне спадає на думку.
Ну, учора,
перш ніж я пішов у ванну…
Сюн сказав: «Можеш одягнути цю футболку. Я вдягав її на секунду».
Я сказав: «Не треба, у мене є нова».
Але він наполягав, що вона чиста.
Тож я погодився і взяв її.
Але вдягнув ту, що збирався.
Я вдягнув футболку й пішов нагору по маску.
Сюн сказав: «Ти не вдягнув її».
-Це точно через це. -Так.
Усі вже знають.
-Так. -Хід думок Сюна.
Вибачитися, що не вдягнув футболку? Мені взагалі треба за це вибачатися?
Знаєш що?
Що ти бачиш і відчуваєш? Чому б тобі не бути відвертим із ним?
Справа не в тому, що я не хочу поговорити.
Мені здається неправильно, що я маю це ініціювати.
Поговорімо.
-Звісно. Точно? -Так.
Я трохи хвилююся.
Чому?
-Через тебе. -Через мене?
Так.
На тебе боляче дивитися.
Справді?
Ти стримуєшся заради нього.
А він жонглює твоїми почуттями.
Гадаю, це надто боляче.
Я продовжу спроби, навіть якщо це мене виснажить.
Ну, я не знаю, хто перший виснажиться.
Ти так підтримував мене. Я хотів підтримати тебе.
Ти милий.
Знаєш, якщо щось
змушує тебе так сильно реагувати,
це означає, що в тебе справді є романтичні почуття, так?
Це правда. Але я…
Ось що я подумав.
Я підтримуватиму тебе, наскільки зможу.
Так.
Йому подобається Дай?
Цей вираз означає, що йому подобається Дай, так?
Але, можливо, він не може відпустити свої почуття до Кадзуто, так?
Так, це теж можливо, судячи з виразу обличчя.
-Що означає цей вираз? -Я знаю.
-Не починай знову, Сюне… -Сюн і Дай робитимуть це вічно.
Вічно. Це нескінченний цикл.
Дай хоче продовжувати, навіть якщо це його виснажить.
Це вражає.
Мало хто може таке сказати.
-Ніколи такого не чула. -Неймовірно.
Він ніколи так не почувався.
-Так. -Це правда.
Це цінно для нього.
Яке безглуздя.
Так, знаю.
Усе гаразд.
Ти збираєшся з ним поговорити?
Так, я знайду для цього вдалий час.
Я поговорю з ним.
Скажи, якщо щось знадобиться.
-Смачно? -Так.
Час подрімати.
Розумію.
Що відбувається?
Що таке?
У чому причина?
-Я не хочу тобі казати. -Чому?
Вона незначна.
Це важливо для мене, але інші скажуть: «Якого біса?»
Я не хочу казати.
Що? Я справді не розумію.
Про що думає Ікуо? Чому він розмовляє із Сюном?
Ми не знаємо відповіді.
Я впевнений, він хоче щось зробити для вас.
Але тобі може здаватися, що це непотрібне втручання.
Я впевнений, що він не має на меті нічого поганого.
Так, це правда.
Я багато розмовляю,
але я не вмію висловлювати свої думки комусь.
Розчарування через неможливість знайти слова робить мене дуже емоційним.
-Так. -Ми розуміємо.
-Я цього боюся, тому я навмисно… -Ти не хочеш його образити.
Тому я намагаюся тимчасово дистанціюватися.
Ось що відбувається.
Ви обоє знаєте, що ваші почуття переплітаються.
Але якщо ви не висловите це словами, поки ми живемо разом,
це хвилює всіх інших.
Думаю, вам варто поговорити.
Якщо вам важко, можете зробити це в нашій присутності.
Я так і зроблю.
-Нам бути поруч? -Так.
Я хочу почути думку всіх.
Покликати їх?
Усе гаразд?
Ти готовий? Піду за ними.
Гаразд.
Агов, хлопці.
Ми із Сюном обговорили це,
ну…
ми домовилися, що він висловить свої почуття в присутності всіх.
Можна вас на хвилинку?
Чому ти це зробив? Серйозно.
-Чому ти вирішив, що це гарна ідея? -Я не тисну на тебе.
Але ми всі хвилюємося за вас.
Я не хотів просто сказати: «Даю, поговори з ним».
Тому…
-Ти попросив його поговорити? -Ні.
-Сюн попросив? -Я підійшов до нього…
-Так? -Так.
Що? Ситуація стає неприємною.
О ні.
З людьми складно, чи не так?
Але Ікуо не байдуже.
Дай вважає, що це не їхня справа. Його можна зрозуміти.
-Вибачте, я не можу бути присутнім. -Усе гаразд.
Я не можу бути там.
Заспокойся і розслабся. Просто будь собою.
Добре.
-Він прийде? -Ні…
-Краще хай Дай поговорить із ним наодинці. -Розумію.
ДАЙ (23) СТУДЕНТ
Вибачте, що пхаю носа.
-Я діяв без дозволу. -Але в тебе були добрі наміри.
-Так, але… -Тоді все гаразд.
Сюн і Дай мають власні почуття.
Є між ними романтика чи нема,
я подумав, що важливо створити атмосферу, де буде приємно всім.
Але зараз
я справді шкодую про свої вчинки.
Ти хотів допомогти.
Так, так і було.
Ми зрозуміли.
Ми знаємо, що ти не хотів нічого поганого.
Ти лише хочеш, щоб усі були щасливі.
Так.
По суті, ми всі почуваємося однаково.
Алане, підійдеш?
Дякую.
Це вперше, коли я відчув, що хтось втрутився в мій ритм із Сюном.
Мені було важливо поговорити з ним у потрібний час.
Я хотів почути, що відчуває Сюн.
Але думка Ікуо затьмарила це,
від цього мені погано.
А тепер Сюн хоче поговорити перед усіма.
Але щодо цього…
Я проти.
Якщо Сюн має що сказати, він має сказати це напряму.
Він каже, що хоче почути думки всіх.
Він не казав, що говоритиме, він хоче вислухати наші думки.
Гадаю, якщо думки інших впливають на його почуття,
тоді це вже не Сюн.
Думаю, він почувається невпевнено.
У нього просто немає впевненості.
Йому страшно.
Не знаю, це просто мої слова.
А якщо я не витримаю його слів?
Витримаєш.
Мені страшно.
Звісно, страшно.
Але налаштуйся на позитив.
І не забувай про свою доброту.
Будь добрий до себе й до Сюна.
Твоє роздратування і гнів зникнуть непомітно для тебе самого.
Доброта справді має магічну силу.
Візьми Сюна за руку й поговори з ним зараз.
Думаю, це важливий час.
Цей хлопець дуже чуйний.
-Він чудовий. -Неймовірний.
Я хочу жити з ним.
-Ти хочеш жити з ним? -Звучить непогано.
Сюне.
Ходімо в їдальню.
Гаразд.
Дякую, хлопці.
Дай-но я тебе обійму.
Мені шкода.
Усе гаразд. Ти добрий, чудовий чоловік.
Не плач, любий, не плач.
Хочеш випити? У тебе є вода.
Ось як людина росте.
Він відчував, що має щось зробити.
-Він мав спробувати. -Так.
Він думав, що якщо всі поговорять, вони зможуть це вирішити.
Я хочу знати причину, чому ти так поводився.
-Чому тобі захотілося дізнатися зараз? -Я весь час хотів знати.
Чому ти мене не запитав?
Гадаю, це пов'язано з футболкою.
Я не хотів, щоб ти…
сприймав це як належне й думав, що я завжди повертатимусь,
коли щось відбуватиметься.
Я багато про це думав.
Футболка була початком.
Так.
Я ж казав, що був закоханий у декого донедавна, так?
Я порівнював тебе з ним.
Ясно.
Він завжди носив мою футболку.
Це був спосіб показати любов.
Одягаючи футболку?
Важко, коли тебе порівнюють із колишнім.
Ти чутливіший, ніж я думав.
Це гарне нагадування, що ти дуже чутлива людина.
Якщо причина в цьому, я з радістю вирішу це.
Так.
Це нормально, якщо ти порівнюєш мене з колишнім.
Але якщо ти можеш так легко відпустити те, що виникло між нами,
мені сумно.
Я не хочу це відпускати.
Розмовляючи про це віч-на-віч,
гадаю, ми зможемо рухатися вперед.
Але якщо трапиться щось на кшталт ситуації з футболками
і я попрошу не говорити зі мною,
усе знову буде так само.
Я так не думаю.
Я впевнений, що більше цього не допущу.
Так.
Дякую.
Хочеш повернутися?
Гаразд.
-Ми повернулися. -З поверненням.
З поверненням.
Хочу побачити твоє обличчя.
Ти всміхаєшся, так?
Я знаю, що ти всміхаєшся!
Бачиш? Ти всміхаєшся!
Йому соромно?
Це було чудово!
-Дай чудовий. -Дай неймовірний.
Він надто ідеальний, чи не так?
Його обличчя, коли він сказав, що впорається, було чудовим.
Це неймовірно.
«Це повториться». «Я впевнений, що цього не допущу».
Ти можеш щось таке сказати?
-Він приголомшливий! -Я хочу бути як Сюн.
Можливо, Сюн зближувався з кимось раніше,
але коли він поводився так, від нього втомлювалися.
Можливо, так було раніше.
Схоже, він перевіряє, чи залишиться ця людина поруч із ним,
як би далеко він не зайшов.
Він знову й знову випробовує любов Дая.
Це змушує тебе усвідомити, що у світі багато типів людей.
-Це мікросвіт суспільства. -Справді!
Хіба тут не класно?
СЬОГОДНІШНІЙ ВИТОРГ — 5150 ЄН
Шум моря заспокоює.
Так.
Це так приємно.
Наше перебування в будинку здається одночасно й довгим, і коротким.
Але мої дні були насиченими.
Ну…
Я хотів тобі сказати, що мені сподобалося бути в Зеленій кімнаті,
бо ти був там.
Але спочатку виникло непорозуміння.
Я думав, ти написав мені листа.
-Я? -Так.
А, зрозумів.
Але це мене не хвилювало.
Навпаки,
це пробудило інтерес до тебе.
Це був один із ключових мотиваторів.
Коли минула половина часу,
я дізнався про твої почуття до Кадзуто.
Мої?
Так.
Я побачив, як ти йдеш за своїми почуттями
й наскільки ти вірний собі.
Ти чесний із собою.
Це дуже крута риса.
Мені дуже сподобалося.
Також ти привабливий.
Мені хотілося підтримувати тебе.
Гадаю, я цього досяг.
Під час перебування в будинку.
Гадаю, настав час.
Я…
сьогодні покидаю Зелену кімнату.
-Сьогодні? -Сьогодні.
-Не може бути. Що? -Так.
Я більше нікому не казав.
Що?
Ти серйозно?
-Мені так сумно! -Не йди.
Ти ні про що не шкодуєш?
-Не шкодую. -Ні?
-Ти зробив усе, що міг? -Так.
Так, я зміг висловити свої почуття.
Я не хотів вимагати відповіді.
Я просто хотів чесно розповісти про свої почуття. Саме цього я хотів.
Тож… усього тобі найкращого. Бажаю тобі всього найкращого.
Не хвилюйся. Бо ти привабливий.
Дякую.
-Будь упевненим у собі. -Добре.
Я радий, що познайомився з тобою в Зеленій кімнаті.
Гадаю, ми розділили багато почуттів.
Мені дуже сподобалось.
Прощатися з тобою
дуже сумно.
Я сумуватиму.
ГЕНСЕЙ
-Це перший день. -Чудово.
Його останні слова були:
«Я захоплююся тобою».
Рьота приготує для мене.
Що? Я заздрю.
Я хочу попрацювати з тобою.
-Генсей. -Гаразд!
-Дуже дякую. -Дякую.
Маю для вас оголошення.
Яке?
Сьогодні я покидаю Зелену кімнату.
Я довго репетирував.
Але не зміг стримати сліз перед вами.
На мою думку, я досягнув того, заради чого прийшов.
Я багато здобув.
Я просто вдячний.
Я сказав усе, що хотів.
Я насолодився нашою вечіркою в останній вечір.
Я ні про що не шкодую.
Дуже дякую.
Насолоджуйтеся часом, який залишився.
Я не витримаю.
Гаразд.
Мої черевики…
До зустрічі.
-До зустрічі. -До зустрічі.
Я пішов.
-Дякую. -Бережи себе.
Побачимось.
Бувай.
Я зробив усе, що міг, і ні про що не шкодую.
Я пережив те, чого ще не переживав.
Я зміг висловити свою думку.
У цих аспектах
завдяки співмешканню я зміг вирости як особистість.
Усе, що я тут пережив, — справжній скарб. Усе.
Генсей заохотив мене сказати Кадзуто, що я відчуваю.
Я хочу проводити час тут, ні про що не шкодуючи.
Я хочу зробити все, що можу.
Повірити не можу.
-Генсей… -Він покинув Зелену кімнату.
Але знаєте,
Генсей був відносно стриманим від самого початку.
Він не міг висловити свої почуття, але, зрештою,
я радий, що він досягнув усього, перш ніж пішов.
Він виріс як особистість.
Нам би хотілося, щоб він залишився до кінця.
-Так. -Погоджуюсь.
Він міг би проводити більше часу з усіма.
Він прив'язався до всіх, але, мабуть, важко
переживати нерозділене кохання щохвилини й щосекунди.
-Важко. -Це дуже важко.
Хоча залишилося не так багато часу,
я розумію, чому Генсей не хоче терпіти цей біль,
зробивши все, що міг.
Це так боляче. Усі плакали.
Це показує, яким чудовим було життя разом.
Так.
ЗЕЛЕНА КІМНАТА
Коли я прокидався
і відчиняв двері, виходив Генсей.
Сьогодні цього не було.
Не кажи цього. Я сумую за ним.
Я б сказав його ім'я, а він би відповів: «Привіт, Те».
-Можна? -Читай.
Гаразд.
-«Доброго ранку». -Доброго ранку.
«Буде оголошено сьогоднішню зміну.
Сьогодні зміна Ікуо».
Моя?
«Ікуо, будь ласка, вибери людину, з якою ти хочеш попрацювати».
Так.
Дай.
Підеш зі мною?
Будь ласка.
З радістю.
Привіт. Хвилинку. Я піду до нього.
Бажаєте лате?
Холодне? З льодом?
-Холодне. -Так.
Чому кава не ллється?
-Просто перестала працювати? -Так.
-Хоча машина увімкнена? -Так.
Зламалася.
Що нам робити?
Не думаю, що це все.
О, працює!
-Ллється? -Так.
-Ура! -Так!
Мені полегшало. Дякую!
Я був у паніці.
Вибачте за очікування.
Дякую. Щасти.
Дякую.
Я запанікував. Дякую, Ікуо, що зберігав спокій.
Без проблем.
Ми вчимося готувати каву.
-Можна нам одну? -Так, будь ласка!
Я візьму одну.
Молодець, пане Ікуо.
Тримайте, поки не охололи.
Ось два маленьких гарячих лате.
Ось маленькі гарячі лате. Два.
Готуємо холодне й гаряче.
-Так. -Гаразд.
-Можеш узяти середню кришку? -Гаразд.
-Вибач, я знаю, що ти зайнятий. Дякую. -Ми обоє зайняті.
-Підтримуймо один одного. -Ти неймовірний.
Вибачте за хаос. Дякую, що зачекали.
-Дякую. -Дуже дякую. Бережіть себе.
-Ти їх бачиш? -Так!
-Не може бути. -Біля вікна.
-Де? -Біля вікна.
Друга палуба зверху.
Спереду.
Я радий!
Це було дивовижно.
-Так! -Чудово.
СЬОГОДНІШНІЙ ВИТОРГ — 7600 ЄН
Я хочу знати, чому ти вибрав мене.
Усе просто.
Я хотів дещо сказати.
Про вчорашнє.
Чому ти це зробив? Серйозно.
Я ніколи не уявляв, що мої дії створять стільки проблем.
Так.
Я хотів вибачитися.
Дякую за турботу.
Але є ще одна особиста причина.
Яка?
Гадаю, усі думають, що я відчуваю щось до Кадзуто.
Але в моїй голові все вже скінчено.
-Справді? -Так.
-Я думав, ти вибереш Кадзуто. -Знаю.
Я хотів перезапустити свої почуття, перш ніж висловити їх знову.
-Кому? -Тобі.
-Мені? -Так.
Це Дай.
Ми мали рацію.
-Це був Дай. -Так.
Я про це думав.
-Ось лист… -Що?
…який я написав.
Я прочитаю його.
-«Любий Даю». -Так.
«Я не думав, що зможу передати свої почуття, тож я написав це.
По-перше, я хочу запитати,
чи ти щасливий.
Я був радий зустріти однолітка.
Я хотів пізнати тебе краще. Ми порозумілися, і я вважав тебе веселим.
У день картингу
я вирішив запросити Кадзуто на побачення, якщо я виграю,
але глибоко в душі я думав про тебе.
Хоча в мене були до тебе почуття,
коли я дізнався про стосунки між тобою і Сюном,
я відступив.
Я не хочу порівнянь,
але якщо подумати про десять речей, які мені подобаються, як казав Сюн,
я легко придумаю для тебе більше».
Тобі подобається Кадзуто?
Що тобі в ньому подобається?
Я чув, якщо ти назвеш десять речей, то це хороший знак.
«Коли я думав про свої почуття, я відчув, що почуття до тебе зросли.
Іноді я трохи ревнував, коли ти був із Сюном.
Я часто ходив до тебе за порадою. Я також багато чув від тебе про Сюна.
Я бачив ставлення до тебе, яке я б зненавидів.
Я б не дозволив тобі хвилюватися і почуватися погано. Я б дбав про тебе.
Я б ставив твої почуття на перше місце й зробив би тебе щасливим прямо зараз.
Чи можеш ти побачити в мені романтичного партнера, а не друга?»
Він чесно розповів мені про свої почуття.
Я щасливий, але розгублений.
Ви щасливіші, коли вас люблять чи коли любите ви?
Так, це наче теледрама!
-Так. -Так буває в теледрамах!
Наступна серія остання!
-Ні! -Я цього не хочу!
-Не може бути, що вже кінець. -Що буде?
Як можна закінчити все в одній серії?
Переклад субтитрів: Олександр Передерій