‫- ג'ובו, 26‬ ‫איש שיווק בחברה תעשייתית -‬
‫- טאיהון, 35‬ ‫מעצב -‬
‫מביך.‬ ‫-הם בסדר?‬
‫רק רגע!‬ ‫-הם לא הולכים לדבר?‬
‫באמת?‬
‫אנחנו יכולים לדבר קצת?‬
‫יש חושך, אבל אפשר לדבר?‬
‫אני לא רוצה לסיים ככה את היום.‬
‫אז דבר איתי.‬ ‫-בסדר.‬
‫השיחה על היציאה מהארון…‬
‫למען האמת, הרגשתי שם מאוד לא נוח.‬
‫היה לי קשה להקשיב כל כך הרבה זמן,‬ ‫אז רציתי לשאוף קצת אוויר צח.‬
‫המצב שלי שונה משל כל השאר.‬
‫אני חושב שאין סיכוי שההורים שלי‬ ‫יגידו מילה רעה על זה שאני גיי.‬
‫אז כששמעתי את כולם,‬
‫הרגשתי שלא משנה מה אגיד,‬ ‫זה יישמע ממש חסר אחריות.‬
‫זה מה שקרה?‬
‫כן.‬
‫אז היית צריך להגיד קודם.‬
‫סליחה.‬
‫אני חושב שהיחסים בינינו‬ ‫לא דומים לאלה של כל השאר.‬
‫כן.‬
‫בגלל זה אני רוצה שתדבר איתי על דברים כאלה,‬
‫ושתנסח את המחשבות שלך במילים.‬
‫אחרת אני לא אדע.‬
‫סליחה שלא אמרתי לך כשבאת לבדוק מה שלומי.‬
‫כל הכבוד לו.‬ ‫-גם לג'ובו.‬
‫כן. איך הם היו למחרת בבוקר?‬
‫אוי…‬ ‫-מה?‬
‫הא?‬ ‫-מה?‬
‫הם מתנשקים!‬ ‫-מה…?‬
‫מה קורה שם?‬
‫כן.‬ ‫-כן!‬
‫הריב רק חיזק את הרגשות שלהם!‬
‫בוקר טוב.‬
‫בואו נראה, אם יש דבר אחד שלא יצא לי לעשות,‬
‫זה היה לשמוע מה טאיהון מרגיש.‬
‫כן, אני מקווה שהוא יגיד משהו.‬
‫ואני רוצה לצאת מפה ביחד איתו.‬
‫גם אחרי שנעזוב את הגרין רום,‬
‫יש עוד המון דברים שאני רוצה לדעת עליו,‬ ‫ואני רוצה שיהיה לנו עוד זמן להיפגש ולדבר.‬
‫ולכן אני רוצה לעזוב ביחד איתו.‬
‫- מחפש בן זוג -‬
‫- כעת, תסיימו את הטיול לסאפורו‬ ‫בארוחת ערב משותפת. -‬
‫כולם יתלבשו יפה, נכון?‬ ‫-נחמד!‬
‫חמוד מאוד.‬ ‫-אהבתי.‬
‫אהבתי את הרגע הזה.‬
‫וואו!‬
‫חתיכים! כולם ממש חמודים!‬
‫נראים טוב!‬
‫הטיול האחרון שלנו.‬
‫הלילה האחרון שלנו.‬
‫לחיים.‬
‫לחיים!‬
‫-לחיים!‬
‫לחיים.‬
‫מה? יכול להיות?‬ ‫-מה?‬
‫נראה לי!‬ ‫-וואו!‬
‫הנה הם!‬
‫אנחנו אמורים ליהנות פה, אבל זה די עצוב.‬
‫וואו!‬ ‫-מה?‬
‫- איזאיה, 32‬ ‫איש מכירות -‬
‫- ויליאם, 34‬ ‫מנהל פרויקטים -‬
‫התגעגעתי אליכם!‬
‫מזמן לא התראינו!‬ ‫-מזמן.‬
‫מה שלומכם?‬ ‫-וואו.‬
‫התגעגעתי אליך, איזאיה.‬ ‫-התגעגעתי אליך!‬
‫יש!‬
‫מזמן לא התראינו.‬
‫אתה נראה מצוין!‬
‫עבר יותר מדי זמן.‬ ‫-היי!‬
‫עבר כל כך הרבה זמן!‬
‫לא השתניתם בכלל!‬
‫הנה הוא בא!‬
‫בטח שהוא בא!‬ ‫-קזו!‬
‫למה כולם צוחקים עכשיו?‬
‫הגעתי.‬
‫התגעגעתי אליך!‬
‫חזרתי.‬
‫ברוך השב.‬ ‫-זה פשוט מצחיק.‬
‫מה כל כך מצחיק?‬
‫מעניין איך הולך לקזויוקי.‬ ‫-כן, מעניין.‬
‫כולנו פה.‬ ‫-כן, כולנו.‬
‫תגידו "ברוכים השבים".‬
‫חזרנו.‬
‫לא, לא.‬
‫טוב, אז לחיים.‬
‫לחיים! מזמן לא התראינו!‬
‫יש!‬ ‫-זה רגע למחיאות כפיים.‬
‫נפלא.‬
‫לא רבתם כל הזמן הזה?‬
‫רבנו.‬ ‫-ידעתי.‬
‫אתם רבים, נכון? ככה חשבתי.‬
‫כצפוי.‬ ‫-אני יכול לדמיין את זה בקלות.‬
‫אנחנו כל הזמן ממשיכים לדבר.‬ ‫זה נגמר רק כשהוא מרוצה.‬
‫נכון.‬ ‫-אתם מבינים, נכון?‬
‫אני מבין.‬
‫הדיונים נמשכים, מה?‬ ‫-כצפוי!‬
‫ראיתי איך אתם מדברים.‬ ‫-אני חושב שזה נגמר ואומר שאני עייף.‬
‫ואז הוא מתעצבן, "למה אתה עייף?"‬
‫אתם יכולים לדמיין את זה, נכון?‬
‫אנחנו כל הזמן ביחד.‬ ‫-באמת?‬
‫כן, 24 שעות ביממה.‬
‫אבל אנחנו מסתדרים מצוין.‬
‫רואים. אתם בדיוק כמו שהייתם קודם.‬
‫אני שמח.‬ ‫-מסתדרים.‬
‫אתם לא חוזרים מספרד?‬
‫נהיה שם שלושה חודשים,‬ ‫ואז נעבור לאוסטרליה, אם נוכל.‬
‫כן.‬
‫אבל…‬
‫נשמע טוב.‬ ‫-כן, נהדר.‬
‫מה איתך, קזויוקי?‬
‫כן, אני רוצה לדעת.‬
‫אני רוצה לדעת.‬
‫הלכתי לפגוש אותו,‬
‫ואמרתי לו שאני רוצה‬ ‫להמשיך את המסע שלנו ביחד.‬
‫ואז הוא אמר, "זה גם מה שאני חשבתי".‬
‫באמת?‬ ‫-וואו.‬
‫הוא הרגיש בדיוק אותו דבר.‬
‫אז מה זה אומר?‬
‫מה זה אומר?‬
‫אז החלטנו להמשיך את המסע שלנו ביחד.‬
‫אהה!‬ ‫-מזל טוב!‬
‫נפלא!‬ ‫-איזה יופי!‬
‫מדהים!‬ ‫-אין מצב!‬
‫איזה יופי!‬
‫מזל טוב, באמת.‬ ‫-אני תכף אתחיל לבכות.‬
‫הוא אמר שהזמן הזה בטח עזר לשנינו להירגע,‬
‫להרהר על העבר ולחשוב על העתיד.‬
‫לחיים!‬ ‫-לחיים!‬
‫לחיי ההמשך של 15 השנים.‬
‫מעולה.‬ ‫-מזל טוב.‬
‫מזל טוב, קזויוקי.‬ ‫-סקרן אותי מה קרה איתך.‬
‫הכול טוב.‬ ‫-כן, הכול.‬
‫ממש התגעגעתי לזה כשחזרתי הביתה.‬
‫בגלל זה התרגשתי לקראת היום,‬ ‫כי ידעתי שאראה את כולכם.‬
‫נכון, גם אני.‬
‫למען האמת, לא חשבתי‬ ‫שאהיה כל כך קרוב לכולכם.‬
‫בטח.‬
‫כשרק הגעתי, לא הייתי בטוח שהכול יסתדר.‬
‫לרגע לא חשבתי שכל כך לא ארצה להיפרד מכולם.‬
‫נשארו רק עוד יומיים,‬
‫אז אני אשמח לשמוע מה אתם שמחים שחוויתם פה.‬
‫אני חשבתי הרבה, כמובן.‬
‫ובזכות כולכם, חזרתי לאקס שלי.‬
‫אז אני ממש שמח שבאתי הנה.‬
‫כשהצטרפתי לגרין רום‬ ‫ופגשתי את כולם בפעם הראשונה,‬
‫לא היה לי מושג‬ ‫עם אילו רגשות כל אחד הגיע הנה.‬
‫כשהקשבתי לכולם נפתחים לגבי הרגשות שלהם‬
‫ושמעתי את המחשבות של כולם‬ ‫ואת החוויות של כולם,‬
‫הרגשתי שאנחנו הופכים לחברים,‬ ‫הרגשה שמזמן לא הרגשתי.‬
‫ושמתי לב שלאט לאט‬ ‫אני בונה זיכרונות עם כולכם.‬
‫הייתי ממש שמח שבאתי הנה.‬
‫ותוך כדי כל זה,‬
‫אפילו מצאתי מישהו שאני אוהב.‬
‫אני עדיין שואל את עצמי‬ ‫אם זה בסדר שהיה לי כל כך הרבה מזל,‬
‫אבל אני שמח שבאתי הנה.‬
‫אז אני מקווה שאוכל להישאר חבר של כולכם.‬
‫מה איתך, ג'ובו?‬ ‫-נכון.‬
‫טוב, אחרי שנפרדתי מהאקס שלי,‬
‫זאת הייתה הפעם היחידה בחיים שלי‬ ‫שהרגשתי באמת…‬
‫שהיה לי קשה, והייתי ממש מדוכא.‬
‫ומאז, הפסקתי לנסות להתחבר עם אנשים באמת,‬
‫ולא נתתי לאף אחד להכיר אותי, למען האמת.‬
‫כן. אבל רציתי לשנות את זה,‬ ‫ובשביל זה באתי הנה.‬
‫ואחרי שדיברתי עם כולם על כל מיני דברים,‬
‫באופן טבעי…‬
‫כן.‬
‫שמתי לב שאני רוצה להכיר מישהו יותר טוב.‬
‫ולראשונה מזה הרבה מאוד זמן…‬
‫היה מישהו שרציתי להכיר יותר טוב.‬
‫ורציתי גם שהוא יכיר אותי יותר טוב.‬
‫אני לא אשכח אף פעם‬
‫את הזוגיות הקודמת שלי.‬
‫זה זיכרון נהדר.‬
‫אבל עכשיו היא חלק מהעבר.‬
‫אני עדיין חושב שזה זיכרון נהדר,‬
‫אבל עכשיו אני באמת רוצה‬ ‫ליצור זיכרונות חדשים עם מישהו אחר.‬
‫אני חושב שזה בזכות כולכם,‬
‫בזכות החודשיים הכיפיים האלה‬ ‫שבהם דיברנו, צחקנו ובכינו ביחד.‬
‫אז אני ממש רוצה להודות לכולם.‬
‫איזה יופי.‬
‫מעניין מה הוא חשב על זה.‬ ‫-כן.‬
‫פריחת דובדבן!‬ ‫-פריחת דובדבן!‬
‫הדובדבן מלבלב.‬
‫איזה יופי.‬ ‫-מקסים.‬
‫יש!‬ ‫-כבר אביב.‬
‫כן, התחלפה העונה.‬ ‫-כן, השלג הפשיר.‬
‫הדובדבן מלבלב.‬
‫איז-וויל וקזויוקי, יש לנו מתנה בשבילכם.‬
‫הרעיון הוא שהגענו הנה כניצנים,‬ ‫ועד שסיימנו פה כבר לבלבנו.‬
‫אהה!‬ ‫-חמוד. ממש חמוד.‬
‫ממש חמוד!‬ ‫-וואו.‬
‫להתראות. באמת.‬ ‫-כן.‬
‫להתראות!‬ ‫-כן.‬
‫שלום!‬ ‫-להתראות.‬
‫להתראות.‬ ‫-שלום.‬
‫ביי ביי. בואו ניפגש בקרוב.‬ ‫-כן.‬
‫תשמרו על עצמכם.‬ ‫-שלום!‬
‫ביי ביי.‬ ‫-ביי ביי.‬
‫אוי…‬
‫איזו ארוחה מקסימה.‬
‫ממש מקסימה!‬
‫ויליאם ואיזאיה הגיעו.‬
‫וגם קזו הגיע. ממש שמחתי.‬ ‫-טוב…‬
‫מדהים שסיפור האהבה של קזו חזר לחיים.‬
‫לרגע לא חשבתי שזה אפשרי.‬ ‫-רק בסיפורים.‬
‫אבל זה באמת קורה.‬ ‫-זה קורה!‬
‫חמש עשרה השנים האלה בטח היו ממש מדהימות.‬
‫כן. הוא הצטרף לגרין רום כדי לשכוח אותן.‬
‫הוא ניהל יומן כדי להרהר בזוגיות שהייתה לו,‬
‫נזכר בכל פרט, סידר לעצמו את המחשבות,‬
‫וחזר לאקס שלו. ממש כמו סרט!‬
‫אחרת הוא בטח לא היה עובר‬ ‫תהליך כל כך יסודי, נכון?‬
‫עם עבודה וכל זה.‬
‫כן. הוא התמודד עם הרגשות שלו‬ ‫ומצא תשובה בתוך עצמו.‬
‫הזמן הזה בטח היה משמעותי מבחינתו.‬ ‫-נפלא.‬
‫ויליאם ואיזאיה ממשיכים בדיונים.‬
‫הם מנהלים פגישות.‬ ‫-כן. עדיין.‬
‫אנשים עושים את זה גם כשהם ביחד?‬
‫יש אינסוף פגישות שצריך לקיים.‬ ‫-אינסוף?‬
‫צריך לנהל פגישות כל יום‬
‫כדי להמשיך לבצע התאמות‬ ‫בשביל עתיד טוב יותר.‬
‫אבל אחרי שלב מסוים…‬ ‫-זה לא מספיק?‬
‫כשמטפסים על הר במחשבה שהוא היחיד,‬
‫הרבה פעמים יש אחריו הר יותר גדול.‬
‫כולנו חווינו את זה, לא?‬ ‫-אז מתי אפשר לעשות הפסקה?‬
‫אבל ויליאם אמר שהוא מצא מישהו שהוא אוהב.‬
‫נכון, נכון.‬
‫כנראה שהאנרגיות שלהם מתאימות לדיונים האלה.‬
‫היה חמוד כשג'ובו התחיל לבכות, נכון?‬
‫מעניין אם טאיהון שם לב.‬
‫מעניין מה טאיהון חשב.‬ ‫-כן.‬
‫- אני מחכה בחוץ ליד השלט של הגרין רום -‬
‫אה, הנה אתה.‬ ‫-כן.‬
‫מה דעתך שנחזור‬ ‫לבקר את הזיכרונות שיצרנו ליד אגם אקאן?‬
‫בוא נלך לטייל.‬
‫בוא.‬
‫- גרין רום -‬
‫נוסטלגי, לא?‬
‫נוסטלגי.‬
‫אתה זוכר את הדייט הראשון שלנו?‬ ‫-כן.‬
‫ירד שלג כבד, והיה פה קרח.‬
‫היה חלקלק מאוד.‬ ‫-החלקתי לגמרי.‬
‫נראה אחרת לגמרי.‬ ‫-כן.‬
‫וקנינו מתנות…‬
‫אחד לשני.‬
‫זה מחזיר אותי לאותו יום.‬
‫אה, הגענו.‬
‫נוסטלגי!‬
‫כאן עבדנו במשאית הקפה בפעם הראשונה, זוכר?‬
‫היה קר.‬ ‫-היה ממש קר באותו יום.‬
‫זה היה היום שבו בחרתי בך.‬ ‫-היום שבו נבחרתי.‬
‫הייתי ממש לחוץ באותו בוקר. ככה הכול התחיל.‬
‫אבל היה כיף.‬
‫ממש נוסטלגי.‬ ‫-נכון?‬
‫לקח להם חודשיים להגיע לרגע הזה.‬
‫אני מרגיש…‬
‫שזה מקום אחר לגמרי.‬
‫כן. הרגשות שלנו שונים, והנוף שונה.‬
‫לרגע לא חשבתי שתגיע לגרין רום.‬
‫זאת הייתה הפתעה.‬
‫מעניין אם אחרת היינו נפגשים אי פעם.‬
‫מי יכול לדעת?‬
‫יכול להיות שהחיים שלנו היו שונים.‬
‫מוזר לחשוב על זה, לא?‬
‫איך החיים עובדים. כן.‬
‫אתה יכול לשבת בצד השני.‬
‫בוא נדבר קצת.‬
‫בסדר. ממש חשוך.‬
‫אז איך זה להסתכל לאחור על החודשיים האלה?‬
‫אתה חושב הרבה.‬
‫לא יודע, סליחה.‬ ‫-מה?‬
‫מבחינתי, הכרתי אותך…‬
‫לפני שהגעתי לגרין רום.‬
‫אבל אני חושב שפגשתי את הוויי האמיתי‬
‫כשבחרתי לעבוד איתך במשאית הקפה.‬
‫אני חושב שהפגישה האמיתית שלנו התחילה‬
‫ברגע שהפכתי את לוחית השם שלך.‬
‫העובדה שנפגשנו ככה הייתה סוג של גורל.‬
‫זה מה שחשבתי ביום הראשון, כשהגעת.‬
‫ואז נסענו לניסקו, נכון?‬
‫אני חושב שאז הרגשות שלי‬ ‫התחילו לצבור תאוצה.‬
‫קינאת?‬
‫קינאתי, ולא רציתי שמישהו ייקח אותך ממני.‬
‫אה…‬
‫"אה…", כן.‬
‫כשעבדנו במשאית הקפה בפעם השנייה,‬
‫ואמרתי לך שעדיין אין לי תשובה,‬
‫חשבתי לעצמי, "רק רגע".‬
‫הבנתי שאהיה עצוב אם תלך למקום אחר.‬
‫הבנתי שאהיה עצוב.‬
‫חשבתי לעצמי,‬
‫"זה אומר שהוא מוצא חן בעיניי?‬ ‫אני באמת מחבב אותו?"‬
‫אז כשחזרתי לקנסאי בשביל הטקס,‬
‫שאלתי את עצמי מה ישמח אותך.‬
‫ככה עלה לי הרעיון להכין ספלים.‬
‫זה שימח אותי מאוד.‬
‫מין הפתעה של "טה-דה!"‬
‫התרגשתי מאוד כי עשית בשבילי דבר כזה.‬
‫באותו רגע הייתי ממש מאושר.‬
‫זה זיכרון שאני אשמור כל החיים.‬
‫כשסיפרת לי על היציאה מהארון‬ ‫ועל המשפחה שלך,‬
‫ודיברנו על הדברים האלה…‬
‫זה גרם לי לרצות להישאר לצדך.‬
‫ו…‬
‫טוב, בקרוב נעזוב את הגרין רום,‬
‫ובטח לא ניפגש בכל יום.‬
‫אולי יהיו אפילו רגעים‬ ‫שבהם נתעצבן אחד על השני.‬
‫אבל אחרי שבילינו ביחד חודשיים כאלה,‬
‫התמודדנו אחד עם השני,‬ ‫דיברנו ויצרנו זיכרונות…‬
‫אני מרגיש שנוכל להתגבר על כל דבר.‬
‫אז כששאלת אותי באמבט טבילת הרגליים‬
‫איזה סוג של זוגיות אני רוצה,‬
‫אמרת שאתה פוחד‬ ‫שלא תעמוד בציפיות שלי, נכון?‬
‫אבל אתה לא צריך לדאוג בגלל זה.‬
‫כל עוד אתה…‬
‫לצדי, אני אהיה מאושר.‬
‫ולכן…‬
‫האם…‬
‫תהיה…‬
‫החבר הראשון שלי?‬
‫אני רציתי לשאול את זה קודם.‬
‫כאילו…‬
‫תגיד! תענה לי כבר!‬
‫אני תכף מתחיל לבכות, באמת.‬
‫כן, ביחד, בוא…‬
‫כאילו, אנחנו בטח…‬
‫נעבור הרבה דברים,‬ ‫אבל אני רוצה להתגבר עליהם ביחד איתך.‬
‫אוי, לא. אני עומד לבכות. רק רגע.‬
‫לא יודע, אני לא מצליח‬ ‫להפסיק לבכות. דמעות אושר.‬
‫אני כבר לא יכול לחכות.‬
‫קר פה. אולי נחזור?‬
‫באמת קר פה, לא?‬
‫קר פה.‬
‫בוא נחזיק ידיים.‬
‫היה כיף.‬
‫כן.‬
‫הרגשתי שזה היה ממש קצר.‬
‫היה לי כל כך כיף,‬ ‫שלא שמתי לב שעברו חודשיים.‬
‫כן. אספתי זיכרונות שלא אשכח אף פעם.‬
‫זיכרונות שיישארו איתי כל החיים.‬
‫אני ממש שמח ומאושר. תודה לכולם.‬
‫כמו שכולכם יודעים,‬
‫אני חזרתי הנה,‬ ‫וזאת כבר הפעם השנייה שלי בגרין רום.‬
‫בהתחלה, ממש חששתי מהאופן שבו תקבלו את זה.‬
‫אבל חמשת השבועות שלי פה היו אינטנסיביים ו…‬
‫כן.‬
‫הרגשתי שהזמן עובר פי שניים יותר מהר,‬ ‫מה שאומר שלפני שהבנתי מה קורה,‬
‫כבר התרגלתי לגרין רום בפעם השנייה.‬
‫בזכות מה שלמדתי מכולכם,‬
‫הצלחתי לפגוש גרסה של עצמי שלא הכרתי קודם,‬
‫והצלחתי להתמודד גם עם הרגשות שלי.‬
‫אני אוהב את כולכם.‬
‫יש לי משהו לספר לכולם.‬
‫אתמול, הוויי ואני‬
‫הלכנו לטייל בין זיכרונות.‬
‫טוב, הפגישה עם הוויי…‬
‫העבודה במשאית הקפה בפעם הראשונה…‬
‫ככל שהזמן חלף,‬ ‫גם הוויי התחיל להתייחס אליי ברצינות.‬
‫אף פעם לא קרה ששפכתי את הלב‬ ‫בכזאת רצינות מול אף אחד,‬
‫ואז הוא הגיב באותה רצינות.‬
‫הרגשתי שאני יכול לעבור איתו את החיים.‬
‫אז אתמול אמרתי לו רשמית איך אני מרגיש,‬
‫ועכשיו אנחנו זוג.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫באמת?‬ ‫-מזל טוב!‬
‫אפילו לא שמנו לב. אני שמח בשבילכם.‬
‫אתמול, בומי סיפר לי איך הוא מרגיש,‬ ‫ואני רציתי לקבל את זה.‬
‫הרגשתי ככה כי…‬
‫טוב, כשנסענו לסאפורו,‬
‫המילים של בומי השאירו עליי רושם חזק.‬
‫הוא אמר,‬ ‫"אני מתלהב יותר ממה שיקרה אחרי שנעזוב".‬
‫הוא אמר,‬ ‫"אני חושב שההתחלה האמיתית היא עכשיו".‬
‫אלה היו המילים שהשתוקקתי לשמוע.‬
‫אני יודע שסביר שיהיו לנו הרבה בעיות בעתיד,‬
‫אבל בכל זאת,‬
‫אני מקווה שאוכל לספק לבומי סוג של תמיכה.‬
‫ולכן…‬
‫בומי הוא אדם‬ ‫מיוחד מאוד בעיניי, ובאותו זמן,‬
‫כולם פה מאוד מלאי אהבה ויקרים לי מאוד.‬
‫אז לא משנה מה יקרה בעתיד,‬
‫אני מקווה שכולנו נוכל לעזור אחד לשני.‬
‫ואני חושב שזאת נקודת ההתחלה.‬
‫אז אני ממש רוצה…‬
‫להודות לכם.‬
‫אנחנו נעזוב עכשיו.‬
‫כן.‬
‫טאיהון.‬
‫אני גאה בך.‬
‫תהיו מאושרים ביחד.‬
‫אני עומד לבכות.‬
‫תודה, הירויה.‬
‫בזכותך היה לי ממש כיף.‬
‫כן, אתה יודע,‬
‫שמחתי מאוד כשסיפרת לי איך אתה מרגיש.‬
‫אני בעדך.‬
‫גם אני בעדך.‬ ‫-אני אוהב אותך.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה גם לך, טאיהון.‬ ‫-תודה.‬
‫אני גאה בך מאוד.‬
‫אני ממש בעדך בכל דבר.‬
‫דבר איתי מתי שתרצה. גם אני אבקש ממך עצות.‬
‫בוא ניפגש שוב.‬ ‫-תודה.‬
‫שמור על עצמך.‬ ‫-כן.‬
‫היפות שלי.‬ ‫-היפות שלי…‬
‫יפות…‬ ‫-היפות שלי.‬
‫כאילו, באמת…‬
‫בואו נארגן עוד ערב בנות.‬ ‫-כן.‬
‫מזל טוב. אני שמח בשבילכם.‬ ‫-כן. תודה.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-אני בעדך.‬
‫תודה רבה.‬
‫באמת, נראה לי שאף פעם לא צחקתי כל כך הרבה.‬
‫נתת לי המון אושר, טומואקי.‬
‫מזל טוב.‬
‫תודה.‬ ‫-מזל טוב.‬
‫להתראות.‬
‫ביי ביי.‬ ‫-ביי ביי.‬
‫זה כואב בלב, נכון?‬
‫להתראות.‬
‫אולי נחזיק ידיים?‬
‫וואו…‬ ‫-אין מצב.‬
‫זה היה אדיר!‬ ‫-פשוט…‬
‫זה היה נהדר.‬
‫כולם יצרו מערכות יחסים נהדרות.‬
‫הטיול של בומי והוויי בין הזיכרונות…‬
‫מי ידע שהחיים יכולים להיות כל כך יפים?‬
‫כן.‬
‫גם אנחנו נזכרנו בעבר ביחד,‬ ‫אבל קרו המון דברים, לא?‬
‫העניין עם האוזן.‬ ‫-האוזן.‬
‫זה היה גדול!‬ ‫-ממש מצוין. אהבתי את זה מאוד!‬
‫שם זה התחיל, פחות או יותר.‬ ‫-שם הכול השתנה.‬
‫"זה גרם לי לרצות להיות לצדך."‬
‫וואו! איזה משפט נהדר!‬
‫בול!‬
‫"אני רציתי לשאול את זה קודם."‬
‫רומנטי, הא?‬
‫אתה זוכר, איש צעיר? זה מה שנקרא רומנטיקה.‬
‫אם אני זוכר? יכול להיות שאף פעם לא ידעתי.‬
‫זאת רומנטיקה.‬ ‫-הבנתי.‬
‫טוב, אני חושב שאני אהיה הבא בתור,‬
‫אעזוב את הגרין רום ואצא לי לדרכי בשמחה.‬
‫כן.‬
‫עד עכשיו, כל החיים שלי,‬
‫פחדתי מאוד להיפגע במערכות יחסים,‬
‫גם ידידותיות וגם רומנטיות.‬
‫ממש לא רציתי לגלות שלא אוהבים אותי.‬
‫אז בסוף,‬
‫חייתי את החיים שלי בניסיון‬ ‫לא להתקרב יותר מדי לאף אחד.‬
‫אבל אחרי שהגעתי הנה,‬
‫גיליתי שלכל אחד יש את הקשיים שלו,‬
‫ושלכל אחד יש חוויות חיים אחרות.‬
‫זה עודד אותי מאוד.‬
‫אם לא הייתי מגיע הנה,‬
‫ממש לא הייתי חושב על יציאה מהארון.‬
‫בגלל שהגעתי הנה,‬
‫הייתי מסוגל לכתוב מכתב להורים שלי.‬
‫אולי המכתב הזה‬
‫יצליח…‬
‫לתת למישהו אחר תקווה או אומץ.‬
‫זה ייקח זמן, אבל אני מבקש‬ ‫שתיתנו לי להקריא לכם אותו.‬
‫בואו נשמע.‬
‫"אמא ואבא היקרים,‬ ‫אני מבקש סליחה על המכתב הפתאומי הזה.‬
‫"השתמשתי היום בעט שלי,‬ ‫כי יש לי משהו שאני ממש רוצה לספר לכם.‬
‫"אני גיי.‬
‫"אני גבר שנמשך לגברים אחרים.‬
‫"זאת לא אשמתו של אף אחד,‬ ‫ולא היה שום דבר שגרם לזה.‬
‫"בדיוק כמו שאבא התאהב באמא,‬
‫"גם אני נמשך באופן טבעי לאנשים.‬
‫"במקרה, האנשים האלה הם מאותו מין כמוני.‬
‫"מבחינתי, זה כל הסיפור.‬
‫"ידעתי שאני גיי מאז שהייתי קטן.‬
‫"אבל אתם תמיד אמרתם‬
‫"שכל מה שחשוב זה שאהיה בריא ונורמלי.‬
‫"פשוט הצטערתי שאני לא 'נורמלי'‬ ‫במובן שרציתם שאהיה,‬
‫"וחייתי את חיי באמונה שהשמירה על הסוד הזה‬
‫"תהפוך את המשפחה שלנו למאושרת.‬
‫"אבל כשהתבגרתי, בכל פעם שחזרתי הביתה,‬
‫"שמתי לב שאתם נראים‬ ‫קצת יותר זקנים בכל פעם,‬
‫"והבנתי שלא נשאר לנו עוד הרבה זמן כמשפחה.‬
‫"התחלתי לשאול את עצמי‬ ‫אם היה נכון לשמור את הסוד.‬
‫"והחלטתי לספר לכם שאני גיי.‬
‫"שניכם הקרבתם את החיים שלכם כדי לגדל אותי,‬
‫"ולספר לכם דבר כזה‬ ‫נשמע כמו משהו כפוי טובה.‬
‫"המחשבה שאולי לא תסלחו לי‬ ‫הפחידה אותי עד מוות.‬
‫"אבל אז פגשתי תשעה חברים חדשים.‬
‫"כל אחד מהם היה בגיל אחר,‬ ‫מלאום אחר ועם רקע אחר.‬
‫"צחקנו ביחד ובכינו ביחד,‬ ‫חלקנו המון חוויות,‬
‫"למדנו וגדלנו ביחד.‬
‫"אם לא הייתי מכיר אותם,‬ ‫הייתי ממשיך לברוח לנצח,‬
‫"ולא הייתי מסוגל לכתוב את המכתב הזה.‬
‫"אבא, תמיד היית עסוק בעבודה,‬ ‫מאז שהייתי ילד קטן.‬
‫"היית יוצא מוקדם בבוקר וחוזר מאוחר בלילה.‬
‫"היית קפדן ותמיד כעסת,‬ ‫אז כשהייתי ילד, שנאתי אותך.‬
‫"אבל כשהפכתי למבוגר‬ ‫והתחלתי לעבוד בעצמי כל יום,‬
‫"סוף סוף הבנתי כמה חזק וגדול אתה.‬
‫"עכשיו אני מכבד אותך מעומק לבי.‬
‫"אמא, אני אוהב אותך בזכות טוב הלב שלך,‬
‫"ואני עושה כמיטב יכולתי‬ ‫להיות טוב לאחרים בדרכי שלי.‬
‫"תודה רבה שילדת אותי‬ ‫וגידלת אותי בכל כך הרבה אהבה.‬
‫"אני רוצה שתביני‬ ‫מה המשמעות של אושר בעיניי,‬
‫"גם אם הוא קצת שונה משל כל השאר.‬
‫"ואם תוכלו לסלוח לי,‬
‫"אני רוצה להמשיך את חיי עם שניכם כמשפחה.‬
‫"תודה רבה על הכול, טומואקי."‬
‫אני בטוח שהם יבינו.‬
‫תודה. סליחה שגזלתי את זמנכם.‬ ‫-לא, זה בסדר.‬
‫תודה שהקראת לנו.‬
‫תודה.‬
‫אני יכול לחבק אתכם לפני שאלך?‬
‫תודה.‬
‫היית הכי שמח מכולנו,‬ ‫ותמיד גרמת לכולנו לחייך.‬
‫תודה.‬
‫תמשיך להיות חזק.‬ ‫-כן.‬
‫אתה בסדר, ריוקי? בהצלחה.‬ ‫-אני בסדר.‬
‫בוא נעשה כמיטב יכולתנו ונצא מהארון.‬ ‫-כן.‬
‫גם אתה, ריוקי.‬ ‫-כן.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫אני יודע שזה קשה, אבל…‬
‫אני אהיה בסדר.‬
‫טומואקי…‬
‫תודה.‬
‫תודה שבחרת בי לעבודה במשאית הקפה.‬
‫אני ממש מצטער.‬ ‫-הכול בסדר.‬
‫תודה.‬
‫בהצלחה.‬ ‫-בהצלחה.‬
‫תודה!‬ ‫-תודה.‬
‫אל תשכחו אותי, טוב?‬
‫אני רוצה לשכוח אותך, אבל אני לא אשכח.‬
‫אם תשכח אותי, אני אדפוק לך בדלת!‬
‫ביי ביי.‬
‫אופס, פגעתי במשהו.‬
‫רועש עד הרגע האחרון.‬
‫זה היה די מהמם.‬ ‫-איזה מכתב נפלא.‬
‫כשהוא רק הגיע…‬
‫הוא היה רגיש מאוד.‬ ‫-ואז הוא הפך למרכז המסיבה.‬
‫כן.‬
‫עכשיו הוא מסוגל לכתוב מכתב כזה.‬
‫ההבעה שלו הייתה נהדרת.‬ ‫-זה חשוב.‬
‫לא משנה אם זה מכתב או סתם שיחה,‬
‫חשוב מאוד להביע הכרת תודה ולבטא את הרגשות.‬
‫באמת חשוב.‬
‫טוב…‬
‫אני הולך.‬
‫הסיבה שבגללה באתי הנה‬
‫הייתה שחוויתי‬ ‫חוויה כואבת מאוד בזוגיות האחרונה שלי.‬
‫לא יכולתי לבטוח יותר באף אחד.‬
‫ולא יכולתי לעשות את הצעד הבא לזוגיות חדשה.‬
‫אבל אחרי שהגעתי, ראיתי את ויליאם ואיזאיה‬
‫ממש מטפחים את האהבה שלהם אחד לשני,‬
‫ושמעתי איך כולם מדברים על מי שהם מחבבים,‬ ‫על הקשיים שלהם ועל הדעות שלהם על אהבה.‬
‫אמנם לא מצאתי כאן אהבה,‬
‫אבל הצלחתי להבין שלא כולם איומים ונוראים.‬
‫הצלחתי ממש להבין את זה‬ ‫אחרי שהייתי פה והכרתי את כולכם.‬
‫יופי.‬
‫אני חושב שאני יכול להמשיך לזוגיות חדשה.‬
‫יופי, יופי.‬
‫אז עכשיו אני בסדר עם אהבה.‬ ‫-יופי.‬
‫ובקשר ליציאה מהארון…‬
‫בהתחלה לא רציתי לדבר על זה מול כולם.‬
‫חשבתי שאין בזה טעם.‬
‫אבל אחרי שעבדתי עם ג'ובו במשאית הקפה,‬ ‫הרגשתי שאני יכול לנסות לדבר על זה.‬
‫ואחרי שדיברתי על זה,‬ ‫הבנתי שגם לאחרים היה קשה.‬
‫ואז, כשאמא של ג'ובו הביאה לו אוכל וכל זה,‬
‫ראיתי שהאהבה יכול להימשך‬ ‫גם אחרי היציאה מהארון.‬
‫גם הירויה וגם ג'ובו הוכיחו לי את זה.‬
‫אז אני שמח לעזוב.‬
‫אני יודע שזה מוזר להגיד שאני שמח,‬
‫אבל אני סקרן לראות איזו תגובה אקבל.‬
‫התחלתי לראות את היציאה מהארון באור חיובי.‬
‫מדהים.‬
‫ואפילו אם זה לא ילך כמו שאני מקווה,‬
‫עדיין יהיה לי את כל מי שהכרתי פה.‬
‫אז אני מאמין‬
‫שאני יכול לספר לאבא שלי על עצמי בגאווה.‬
‫נהיית חזק יותר. גדלת.‬
‫כן.‬
‫אני אעשה כמיטב יכולתי.‬
‫תודה.‬
‫אני בעדך.‬
‫אחינו הקטן.‬
‫מילות הפרידה שלך היו‬ ‫כל לכך חיוביות, ממש הופתעתי.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אתה שונה לגמרי ממי שהיית כשרק הגעת.‬
‫כן.‬
‫אני אעדכן את כולכם.‬
‫אל תשכח לשאול גם על חיי האהבה שלי.‬ ‫-כן, ברור.‬
‫להתראות.‬ ‫-שמור על עצמך.‬
‫הא?‬
‫אני לא רוצה.‬ ‫-"אני לא רוצה."‬
‫בהצלחה, ריו!‬
‫ביי ביי.‬ ‫-ביי ביי.‬
‫אני מת עליכם!‬
‫חמוד!‬ ‫-זה היה חמוד.‬
‫גם אנחנו מתים עליך.‬
‫חמוד.‬ ‫-זה היה מיוחד.‬
‫ריוקי ממש צעיר, והוא כבר נפגע מאוד באהבה.‬
‫המצב המשפחתי שלו היה חלק‬ ‫ממה שעצר אותו, אבל הוא השתנה.‬
‫נראה לי שהעובדה שיש לו לאן לחזור‬ ‫אם דברים לא יסתדרו כמו שהוא מקווה‬
‫היא ממש אוצר מבחינת ריוקי.‬
‫נראה לי שהביטחון לצאת מהארון בגאווה‬
‫הוא האוצר הכי גדול שהוא קיבל בגרין רום.‬
‫טוב,‬
‫תורי, כנראה.‬
‫אבל, כאילו…‬
‫אני מרגיש ממש צלול וחופשי.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫אלה היו‬
‫חודשיים ממש כיפיים.‬
‫אחרי שהחלטתי לבוא הנה‬ ‫ולדבר בכנות על הרגשות שלי…‬
‫כן. עבדתי קשה, בדרכי שלי.‬
‫והיו לי חברים שראו אותי באמת.‬
‫אני מתרגש מאוד ממה שמצפה לי בחיים.‬
‫אז אני רוצה להודות לכולם,‬
‫ולצאת מפה עם חיוך.‬
‫איזה חיוך!‬ ‫-כן!‬
‫טוב, עכשיו רק שניכם פה,‬
‫אז אני רוצה להגיד שאני בעדכם,‬ ‫ולא משנה מה תהיה התוצאה,‬
‫אני בצד שלכם.‬
‫טוב…‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫אתה רזה.‬ ‫-שתוק.‬
‫תודה.‬
‫היה כיף.‬ ‫-כן.‬
‫להתראות. תודה.‬ ‫-להתראות. תודה.‬
‫אני אוהב אתכם.‬
‫היי, אתה מעתיק מריוקי.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫להתראות.‬
‫הוא ממש קורן.‬
‫ההבעה שלו הרבה יותר מוצלחת.‬
‫נראה לי שהירויה יפגוש בעתיד מישהו נפלא.‬
‫נכון.‬ ‫-כן.‬
‫הוא פשוט לא כל כך טוב בהבעת הרגשות שלו,‬
‫אבל ממש אכפת לו מאנשים ומהחברים שלו.‬
‫הוא טוב לב.‬
‫אני שמחה שבסוף זה נהיה ברור.‬
‫מבחינת הירויה,‬ ‫זאת חוויה שבונה ביטחון עצמי.‬
‫עכשיו הוא יוכל ליצור‬ ‫מערכות יחסים אמיתיות גם בקהילות אחרות.‬
‫זה עודד אותי לא לוותר על מערכות יחסים.‬
‫בימינו קל מאוד‬ ‫לנתק אנשים מהחיים שלך כשקצת קשה איתם‬
‫ולהמשיך הלאה לעולם אחר.‬
‫זה גרם לי להרגיש‬ ‫שקשר עם אנשים הוא דבר נפלא.‬
‫- בומי, הירויה, הוויי, ג'ובו,‬ ‫ריוקי, טאיהון, טומואקי-‬
‫יש לי משהו להגיד.‬
‫קדימה.‬
‫ביום הראשון כתבת לי מכתב.‬
‫ובחרת בי לעבודה במשאית הקפה בפעם השנייה.‬
‫למען האמת, בהתחלה…‬
‫שמרתי על זהירות בקרבתך.‬
‫רק הכרנו,‬
‫אבל במכתב כתבת לי שאתה נמשך אליי.‬
‫אז חששתי שאם אראה לך צד אחר שלי,‬
‫אולי תרגיש כלפיי אחרת.‬
‫לא רציתי לאכזב אותך.‬
‫אבל באמצע של כל זה…‬ ‫אני לא יודע מתי זה קרה,‬
‫אבל התחלתי לרצות לאכול איתך ארוחות בוקר.‬
‫כשעבדתי במשאית הקפה, הייתי שואל את עצמי‬
‫מה אתה אוכל בארוחת הצהריים‬ ‫ואיזה מין יום עובר עליך.‬
‫שאלתי את עצמי אם ישנת טוב בלילה.‬
‫יותר ויותר, שמתי לב שאני חושב עליך.‬
‫בפעם הראשונה שעבדנו במשאית הקפה,‬ ‫ממש לא נהניתי.‬
‫אז הייתי משוכנע‬ ‫שאין סיכוי שיהיה לי איתך קשר כזה.‬
‫בגלל זה, בהתחלה,‬ ‫אפילו לא רציתי לקבל את זה.‬
‫אבל אחרי שהתחלתי להרגיש ככה,‬ ‫הגיעה נסיעת העבודה לסאפורו.‬
‫ואני בחרת בך. זה היה…‬
‫כי הרגשתי שאני לא יכול להתרחק ממך.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫הרגשתי שאני רוצה לקחת אותך איתי.‬
‫ואחר כך היה לנו גם דייט עם לינה, נכון?‬
‫ואז התחלתי‬
‫לפקפק עוד יותר בקשר בינינו, למען האמת.‬
‫רציתי לדבר על הרבה דברים בסביבה אחרת.‬
‫אבל זה לא הסתדר כמו שרציתי.‬
‫אבל ככל שבילינו יותר זמן ביחד, שנינו לבד,‬
‫הרגשתי עצוב כשלא היינו ביחד,‬
‫ושמתי לב שאני מתגעגע אליך.‬
‫כשהייתי אוכל עם כולם, ואתה לא היית שם,‬
‫הרגשתי בודד, ורציתי לחלוק איתך‬ ‫את האוכל הטעים שאכלנו.‬
‫כשאמרת שכואבת לך האוזן, דאגתי לך.‬
‫שמתי לב שככה אני מרגיש.‬
‫למען האמת, אם מישהו היה שואל‬ ‫אם הצלחנו לדבר על הרבה דברים שונים,‬
‫הייתי אומר שלא ממש.‬
‫אבל אני סקרן לדעת‬
‫מה מצפה בעתיד ומה יקרה איתך אחרי שנעזוב.‬
‫ואני רוצה שתכיר אותי יותר טוב.‬
‫טוב, זה היום האחרון שלנו בגרין רום.‬
‫אבל אני מרגיש שאנחנו יכולים לקחת את הזמן‬
‫ולדבר על דברים בהמשך הדרך.‬
‫שמתי לב שהתחושה שלי קצת יותר חיובית.‬
‫כאילו…‬
‫יש לי הרגל, אני תמיד אומר "כנראה".‬
‫כן, אבל…‬
‫עכשיו אני רוצה להיות נאמן לעצמי.‬
‫ג'ובו, אני…‬
‫אני מחבב אותך.‬
‫אני לא יודע למה אני בוכה, אבל…‬
‫תודה.‬
‫רציתי לספר לך את זה עם חיוך, אבל…‬
‫הכול בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫גם אני ממש מחבב אותך, טאיהון.‬
‫כן.‬
‫אני רוצה שנצא מכאן ביחד.‬
‫בוא נעזוב את הגרין רום ביחד.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫אני פשוט מאושר.‬
‫כן. ברגע זה, אני מלא באושר,‬ ‫כי אוכל ליצור איתך זיכרונות.‬
‫ואני יכול סוף סוף להיות מי שאני.‬
‫בשנים האחרונות,‬
‫לא יכולתי להיות לגמרי אני,‬
‫אבל עכשיו אני מלא בחיוביות ובאושר.‬
‫תודה.‬
‫הנה.‬
‫איזה יופי!‬
‫איזה כיף!‬ ‫-וואו!‬
‫בסדר.‬
‫זה היה ממש קצר.‬
‫אנחנו האחרונים, הא?‬
‫איזו בדידות.‬
‫היה כיף.‬
‫נכון?‬ ‫-כן.‬
‫תיזהרו.‬ ‫-הם מתנשקים תוך כדי הליכה!‬
‫הם מתנשקים הרבה.‬ ‫-אתם תיפלו למים!‬
‫חמוד.‬
‫- בומי -‬
‫- הוויי -‬
‫- ג'ובו -‬
‫- טאיהון -‬
‫- הירויה -‬
‫- קזויוקי -‬
‫- טומואקי -‬
‫- ריוקי -‬
‫- ויליאם -‬
‫- איזאיה -‬
‫- איזאיה, ויליאם -‬
‫- הוויי, בומי -‬
‫- טאי, ג'ובו -‬
‫- לעולם לא אשכח את הימים האלה‬ ‫ואת הרגשות שלי כלפי כולם -‬
‫- שלום! יום אחד עוד נתראה!‬ ‫הירויה -‬
‫כן!‬ ‫-וואו!‬
‫זה היה מקסים.‬
‫ממש מקסים. הלב שלי מלא לגמרי.‬
‫מה זה היה?‬
‫איזו עונה נהדרת!‬
‫איזה תוכן אדיר!‬
‫אדיר, נכון?‬ ‫-כן!‬
‫טאיהון בכה עם ג'ובו.‬
‫כמה התרגשתי!‬
‫גם אני.‬ ‫-אפשר להבין אותך.‬
‫נראה לי שהדמעות של טאיהון‬ ‫הראו מתי הלב שלו הקדים את ההיגיון שלו.‬
‫נחמד!‬ ‫-יפה אמרת, גברתי הצעירה! את צודקת.‬
‫ניסוח יפה!‬ ‫-לא, אבל…‬
‫הלב שלו באמת הקדים את ההיגיון שלו.‬
‫הוא אוהב להבין דברים.‬
‫כאילו, "למה? על מה אתה חושב?‬ ‫אני רוצה לדעת יותר".‬
‫הוא אוהב ללקט מידע ולחשוב עליו‬ ‫לפני שהוא מאפשר ללב שלו להרגיש.‬
‫אבל עוד לפני שהוא הצליח‬ ‫להבין הכול באמצעות ההיגיון,‬
‫הרגשות שלו כבר רצו לפניו.‬
‫את מדברת על עצמך, נכון?‬ ‫תני ללב שלך לרוץ לפנייך!‬
‫נכון!‬ ‫-תני לו לרוץ!‬
‫תני ללב שלך לרוץ!‬ ‫-תשכחי מהראיות!‬
‫הבנתי שחשוב לתת ללב לרוץ קדימה.‬
‫ראיתי את זה במו עיניי.‬ ‫-כן.‬
‫נכון.‬ ‫-כן.‬
‫בדיוק.‬
‫אפשר לראות‬ ‫שכולם התבגרו והשתנו בחודשיים האלה.‬
‫ההבעות שלהם בהחלט התמלאו בביטחון.‬
‫הבנתי שאפשר להשתנות תוך חודשיים בלבד.‬
‫מבחינת חלקם, הזמן הזה‬ ‫ממש עודד אותם לצאת מהארון.‬
‫אחרים, כמו קזו,‬ ‫חזרו לבני הזוג הקודמים שלהם,‬
‫או מצאו מישהו שהם אוהבים.‬
‫כולם חוו שינויים מדהימים, צמיחה,‬
‫ונקודות מפנה משמעותיות בחודשיים האלה.‬
‫זה ממש מדהים.‬
‫לא משנה אם מדובר בידידות, באהבה‬
‫או במערכות יחסים באופן כללי,‬ ‫כולם התמודדו עם הכול בשיא הרצינות.‬
‫הבנתי שהנכונות הזאת להתמודד‬ ‫עם דברים ישירות היא מה שמרגש אנשים.‬
‫אם ארגיש פעם שהלב שלי תקוע,‬ ‫אני פשוט אצפה שוב בעונה הזאת.‬
‫נכון. נכון מאוד.‬ ‫-זה מה שהבנתי.‬
‫אין כמו כנות, נכון?‬ ‫-אין.‬
‫אין כמו כנות.‬ ‫-כן.‬
‫תודה רבה לכולכם, באמת.‬
‫תודה לכולם.‬ ‫-על זה שהייתם פה.‬
‫בזכותכם היה ממש כיף.‬
‫לא הייתי יכולה לעשות את זה לבד.‬ ‫-אני שמח שנפגשנו.‬
‫טוב, אני אלך ראשון, כנראה.‬
‫חכה!‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬