Bodovi, bodovi, bodovi.
Tokio, gomila lokacijskih informacija.
Grad optimiziranih dijeljenih podataka.
Ljudi. Ulice. Automobili. Mostovi.
Sve je grupa podataka,
oblak bodova.
Glavni gradovi, regije i države ovdje nisu važni
dok se nebrojeni bodovi slijevaju odavde ili iz inozemstva.
Poput pčela koje skupljaju med.
Što je više meda moguće skupiti prelazeći najkraću moguću udaljenost.
Mama, ja bih kolač.
Nije nam usput.
Evo.
Rutu je moguće optimizirati.
Rekla sam ti!
Dobro, ako tvoj uređaj tako kaže.
Da.
Daješ previše ubrzanja.
Ne juri naprijed.
Ako te Zid uhvati, opet će te ganjati tragači.
Bez brige.
Ti me puževi nikako ne mogu uhvatiti.
Samo mi nemoj smetati.
Bezobrazno.
Kriste, čekaj me!
Prolazimo uz Zid.
Aktivacija Zavjese za 20 sekundi.
Deset. Devet. Osam.
Sedam. Šest. Pet.
Četiri. Tri. Dva. Jedan.
To je vilin konjic!
Prestani, odlutat ćemo s rute.
O, ne! Bježi mi!
Vrati se.
Evo.
Hval... Što?
UŽIVO U DVORANI CENTRALNE ČETVRTI
SREĆKA
OSVOJILI STE DVIJE ULAZNICE
Zdjela ramena
s vašim uobičajenim dodacima i kipućom juhom.
Auč!
Hvala na povjerenju.
Bodovi se neočekivano sudaraju i povezuju.
Ovo je priča o oblaku bodova koji odbija biti optimiziran
unutar optimizirane mreže u kojoj živi.
Moderni Tokio nakon Velikog potresa
podijeljen je digitalnim zidom na tri četvrti.
Izvorni su građani u Zapadnoj.
Novi građani, pridošlice iz Japana i inozemstva, žive u Istočnoj.
Centralna četvrt dom je ljudi između Istoka i Zapada.
ŠTO IMA?
Na nastavi sam.
Nisi li i ti?
Opet markiraš?
NA TVOM SAM AUTOPILOTU. NAĐEMO SE?
JESI LI SLOBODNA?
NARAVNO DA NE (98 %)
MOŽE (17 %)
Pojedinčev način života
zajamčen je uvođenjem univerzalnog temeljnog dohotka.
On je automatiziran kroz digitalne oznake.
Optimizacija na temelju preferencija i životnog stila
svakim je danom sve naprednija.
Stvorili smo idealno društvo gdje svatko može biti slobodan
i uživati u sretnom životu.
Središnji pokretač svega ovoga
postprivatna je lokacijska tehnologija, Traceability,
koja se upotrebljava u reformi mobilnosti.
OPTIMIZIRANJE
Kai.
Ajme, ovo je bilo gusto.
Baš je naporno imati roditelje koji me tako strogo prate.
Zato ne mogu ostati dugo.
No drago mi je što te vidim, Kai.
Izvoli.
Trebaš dva, zar ne?
Molim? Nema šanse, nabavila si ih?
Hvala. Umrijet ću od sreće.
Što je tu tako super?
Uzmi.
- I ovo. - Što?
Evo.
- Želiš li sa mnom? - Što?
Obećavam da će biti zabavno.
Ti ideš?
Hoće li smetati tvojim roditeljima?
Ajme, kako si naporna.
Zašto me podsjećaš?
Sve će biti u redu.
Što ti se onda radi danas?
Aha, ovako ćemo.
Zapravo sam te htjela zamoliti još jednu uslugu.
Jedina si koju mogu tražiti tako nešto.
Ali nema veze ako ti je gnjavaža.
Što trebaš? Samo reci.
Stvarno?
Iskreno...
Želim Highway.
Highway?!
Ne trebam moraliziranje o drogiranju.
Ali...
Prije je s lakoćom dolazio i u Zapadnu,
no u posljednje vrijeme ništa ne stiže iz Centralne.
Vlast se navodno ozbiljno uhvatila u koštac s tim.
Znaš za policajce za narkotike?
Navodno cijelom odjelu prijeti gašenje,
pa se očajnički trude zadržati posao.
Baš su naporni.
Ali tebi to nije problem, zar ne?
ZAUZETO
PRIJELAZ GRANICE ČETVRTI
Tražiš da odem u Centralnu četvrt?
Da. Ja nikako ne mogu.
Tko zna što bi mi roditelji učinili da saznaju da sam izišla iz Zapadne.
Ti ćeš se snaći. Živiš sama i imaš slobodu kretanja.
To je...
Vidiš? Cijelo vrijeme provjeravaju moju lokaciju.
Tata...
Dovoljno je bogat da te pokupi u privatnom automobilu.
Neka ti on pomogne.
Molim? Koji bi roditelj pomogao kćeri da kupi drogu?
Pokušavaš mi razdvojiti obitelj?
Eto.
Računam na tebe.
Vidimo se.
Što je?
Prijatelj mi je rekao za tebe.
Koliko?
Dvadeset tisuća.
Evo. Hvala.
Prava stvar.
Ne, nije zato.
Samo je bilo iznenađujuće lako.
S bodovima možeš dobiti bilo što u Centralnoj.
- Kvragu, to su Narkotici! - Što?
Stoj!
Što hoćete?
Ne opiri se.
Dobro, oprosti zbog ovoga.
Idemo te na brzinu provjeriti.
- Hajde. - Da, gospodine.
Gđica Kai Koguma.
Što građanka Zapadne četvrti radi na ovako oronulom mjestu?
Što?
POVIJEST PRIJELAZA
Ovo izgleda ukusno.
Da, to je prava stvar.
Što? Zar su me hakirali?
- Što? - Zar mi je upravo hakirala uređaj?
PROMJENA KORISNIKA
Zapadna četvrt!
Hvala što se vozite s nama.
PRIBLIŽAVAMO SE ODREDIŠTU
Što je ovo?
Molim?
Zaustavljanje vozila.
- Izađite oprezno. - Nismo još stigli!
Idemo.
Dobra večer.
OTKLJUČANO
Sad si pretjerala.
Dakle, Narkotici su tražili tebe.
Droga je loša za zdravlje.
To nam je sad najmanja briga.
Ako otac sazna...
O, čovječe! Pomno te nadzire, je li?
Siguran sam da će stari Yukio biti oduševljen.
Hej, prestani!
I što sad?
Što? Obradit ćemo njezine podatke i predati je.
Čekaj.
Neću nikome reći za vas.
Molim vas, pustite me.
Stvarno imaš obraza.
Ni kontejneri se ne bi smjeli krasti, zar ne?
Ne znam kakvim se poslom bavite,
ali ako otkriju, mogu vas zatvoriti ili čak protjerati iz grada.
Bezobraznice.
Dobro, onda je oslobodimo.
Hej, Hugo.
U čemu je problem?
Kaže da ne želi biti ovdje. Zašto je siliti?
Kažeš to, ali...
Evo. Uzmi.
No morat ćeš se malo strpjeti do slobode.
Čeka nas malo zabave.
Što? Vodimo je sa sobom?
Nemamo izbora. Nijedan put nije dug kad imaš dobro društvo.
Mora da nas je spojila neka sudbina, zar ne?
Ajme, bolje ti je da mi vratiš moju oznaku, jasno?
O, ne.
Moj uređaj još koristi tvoju oznaku.
Primijetit će duplu oznaku!
Zaboga, čini se da nemamo izbora.
Evo.
Možemo proći kroz Zid.
Što?
Što? Oče, došao si.
Da, prolazio sam na putu kući.
Došao sam vidjeti kako si.
Kako ti je ovo na putu kući?
Bok!
Rekla sam ti da ćemo se snaći sami.
Znam, ali...
Tko je to?
Kad smo postali prihvatilište za mačke lutalice?
Prepustili smo se struji.
Stigle ste u pravi čas.
Tko je to?
Ieuji radi u Digitalnom odjelu i rijetka je zagovornica ljudskih prava.
Drago mi je, gđo Ieuji.
Isto što i uvijek?
Ne, zapravo...
Okupite se, molim vas.
Čekaj, djeca?
- I to petero! - Prestani!
Tako je.
Grad ih je pozvao u okviru Programa za zaštitu ljudskih prava,
a onda su iznenada sve otkazali.
Slušaj...
Dakle, pozvani su, ali nemaju oznake.
Ukratko, neoznačeni su.
Vjerojatno će ih deportirati.
Ali ako ih prebacimo u sklonište, stići ću ih prijaviti za oznake.
Onamo idu naše posebne dostave?
Nisam mogla ignorirati tu djecu.
Ne bih se smjela miješati, ali...
Ali nemamo mjesta u autu za petero djece...
Prepusti to nama.
Čekaj, Hugo!
Imamo tvoj auto, zar ne?
Uhvatit će nas s dva vozila.
Onda ćemo se utrkivati kad dođe vrijeme.
Zar ne, Spoke?
- Ne pitaj mene. - Znaš japanski?
Naravno, platit ću sve dodatne troškove.
Zahvalni smo, ali...
U redu, bacimo se na posao.
- Ajme meni. - Smjestit ćemo te ovdje.
Divno je što pomažeš neoznačenima iako si javna službenica.
Jedino vi iz Garaže Suma možete im pomoći ostvariti slobodu.
Sad ovise o vama.
Hajde, okupite se!
- Hajde! - Čekaj!
- Ulazite! - Jao...
- Hvala. - Brzo!
Odlazimo.
- Opa! - Budite tiho.
- Otvori prozor! - Ne diraj!
Hej, ne otvaraj prozor! To je opasno!
Kakav je pogled?
Ovo je Tokio.
Razumiješ li nas?
Da.
Djeca pozvana u prijestolnicu
sanjaju bolji život ovdje i zato se očajnički pripremaju.
Ali ako im povuku oznaku, čeka ih deportacija.
Postaju neoznačeni, iako su išli službenim putem.
Hej, pokaži nam!
- Nemaš oznaku? - Prestanite.
Ne možeš biti u Tokiju bez oznake.
- Da! - Pusti me.
Je li to Highway?!
To je bombon.
Nije droga.
Evo.
Samo što nije.
Evo Zida, oče.
Dobro. Jao!
Odbrojavanje do Zavjese.
Pet. Četiri. Tri.
Dva. Jedan.
Ovo je gadno!
Promašili su!
- Uhvatili su nas! - Vidiš? Znala sam!
Oprosti.
Ne mogu im pobjeći!
Što ćemo sad?
Šaljem ih van. Pripremite se!
Razumijem.
Što šalješ van?
Čvrsto se držite.
Jesi li dobro?
Idi ispred nas!
Dobro! Čuvajte se!
- Watari, uzmi maloga. - Dobro.
Spoke, odvrati im pažnju.
I evo.
Ideš sa mnom.
Lijepo te vidjeti večeras!
To je on!
Jesi li dobro?
Naravno da nisam.
- Još progonitelja. - Da.
- Gledaj pažljivo. - Što?
Vodimo ih na slobodu!
Ne razmeći se!
Uopće nije bilo fora.
Watari!
Možeš li se približiti motociklu one žene?
Što?
Watari, dođi ovamo!
Evo.
Hvala.
Vozi.
Tko se sad razmeće?
Ubrzavamo.
Drži se!
Pukotine i procijepi skriveni u ovom optimiziranom gradu.
Ljudi koji se provlače kroz njih.
GARAŽA SUMA
Cjelovit sustav dopunjen onim što je nepotpuno.
Opet se rađa nova pukotina.
Neoznačeni?
Ne mogu ni procijeniti odakle je.
U svakom slučaju, ovo nije naša nadležnost.
Što?
Pa...
Ovo ovdje
naš je trag.
Prijevod titlova: Filip Lažnjak