Body, body, body.
Tokio, shluk údajů o poloze.
Město optimalizace všech sdílených dat.
Lidi, ulice, auta, mosty...
to všechno tvoří shluk bodů.
Bodový cloud.
Slova jako hlavní město, region či země tady nemají význam.
Hromadí se tu záplava místních i zahraničních bodů.
Jako včely, co sbírají pyl.
Shromažďují co nejvíc pylu z co nejbližšího okolí.
Mami, chci si dát zákusek.
Vždyť to nemáme po cestě.
Ale podívej.
Trasu lze optimalizovat.
Tak vidíš!
Když to říká i náramek, tak dobře.
Jo!
Jedete moc rychle.
Přestaňte mi ujíždět.
Jestli vás Zeď zachytí, zas po vás půjdou stopaři.
Neboj se.
Ti slimáci nás přece nedohoní, že ne?
Hlavně mi nepřekážej.
Protivo.
No tak, počkejte na mě!
Už jsme u Zdi.
Skulina se otevře za 20 sekund.
Deset, devět, osm,
sedm, šest, pět,
čtyři, tři, dva, jedna.
Jé, vážka!
Nech ji. Sejdeme z naší trasy.
Ale ne! Ulétla mi!
Pojď zpátky.
Prosím.
Děku...
ŽIVĚ V ARÉNĚ STŘEDOVÉHO OKRSKU
ŠŤASTLIVCOVA VSTUPENKA
VYHRÁVÁTE DVĚ VSTUPENKY
Jeden rámen!
Přísady jako obvykle a vařící polévka.
Jauvajs.
Díky za objednávku!
Mezi body dochází k nečekaným srážkám a spojením.
Toto je příběh bodového cloudu, který odmítá optimalizaci,
přestože že žije uvnitř sítě, jíž optimalizace vládne.
TOKYO NA PLNÝ PLYN
Po zotavení z Velkého zemětřesení v oblasti Tókai
bylo Tokio rozděleno digitálními stěnami do tří okrsků.
Původní obyvatelé žijí v Západním.
Noví obyvatelé přivezení z Japonska a zahraničí žijí ve Východním.
Ostatní žijí mezi Západním a Východním v takzvaném Středovém okrsku.
COPAK DĚLÁŠ?
Sedím na hodině.
Však ty taky, ne?
Zase jsi šla za školu?
TVŮJ AUTOPILOT MĚ ZASTOUPIL. DÁME SRAZ?
DÁME SRAZ?
JASNĚ ŽE NE (98 %)
MŮŽEME (17 %)
Životní styl každého člověka
zajistilo zavedení nepodmíněného základního příjmu.
Přiděluje se skrze náramky s digitálními štítky.
Optimalizace se každým dnem posouvá dle osobních preferencí a životního stylu.
Dosáhli jsme ideální společnosti, kde může každý žít svobodně
a užívat si šťastného života.
Základem toho všeho je post-soukromá technologie sdílení polohy
s názvem Sledovatelnost,
jež byla zavedena v rámci reformy mobility.
OPTIMÁLNÍ TRASA
Kai!
Teda, unikla jsem o vlásek.
Mám to fakt těžký, když mě rodiče tak přísně sledujou.
Proto se nemůžu zdržet dlouho.
Ale jsem ráda, že se nám povedlo sejít.
Tumáš.
Stačí dvě, že jo?
Cože? Tys je fakt sehnala?
Díky. Asi umřu štěstím!
Co je na tom tak super?
To máš za to.
- A taky tohle. - Co?
Prosím.
- Nechceš jít se mnou? - Co?
Určitě budeš nadšená.
A ty fakt jdeš?
Tohle ti rodiče dovolí?
Ach jo, ty tvoje poznámky.
Proč hned vytahuješ negativa? Bude to v pohodě.
A co jsi chtěla dneska?
Jasně. Pojďme k věci.
Vlastně na tebe mám další prosbičku.
Jsi jediná, koho o to můžu poprosit.
Ale nutit tě nebudu.
O co jde? Sem s tím.
Fakt?
No, víš...
Chci Highway.
Highway?
Kázání o zákeřnosti drog si můžeš nechat.
Ale...
Dřív se dala snadno sehnat i v Západním,
ale teď nějak ze Středu přestala chodit.
Ti nahoře to teď poctivě potírají.
Lidi z protidrogovýho, víš?
Zřejmě jim hrozí úplný zrušení,
tak se teď zoufale snaží udržet si práci.
Fakt mi to otravuje život.
Ale pro tebe to není problém, ne?
OBSAZENO
KAI KOGUMA PŘEJEZD MEZI OKRSKY
Mám jet do Středovýho okrsku?
Jo. Vždyť já si tam zajet nemůžu.
Zjistit naši, že jsem ze Západu vyjela, kdo ví, co by udělali?
Ty tohle neřešíš. Žiješ sama a můžeš jet, kam chceš.
To je...
Vidíš? Furt sledujou, kde jsem.
Tati...
Je dost bohatej na to, aby tě vyzvedl ve vlastním autě.
Zkus o to poprosit jeho.
Cože? Kterej rodič by vzal dceru nakupovat drogy?
Snažíš se mi rozbít rodinu?
Spoléhám na tebe.
Tak čau.
Doporučil mi tě známý.
Kolik?
Dvacet tisíc.
Chytej. Díky.
Je to pravý.
O to nejde. Já jen že se to dalo sehnat nějak snadno.
Když máš body, seženeš ve Středu cokoliv.
- Sakra, agenti z protidrogovýho. - Cože?
Stát!
Co chcete?
Přestaň se vrtět.
No jo, omlouvám se.
Jenom si vás rychle proklepneme.
- Dělej. - Ano, pane.
Slečna Kai Koguma.
Co dělá občanka Západního okrsku tady v těch ruinách?
Co?
HISTORIE PŘEJEZDŮ
To vypadá skvěle.
Jo, to je ono.
Někdo mě hacknul?
Nabourala se mi do náramku?
PŘEPNOUT UŽIVATELE
Západní okrsek!
Díky, že využíváte našich služeb.
ADRESA TÉMĚŘ U CÍLE
Co se děje?
Co je?
Zastavuji.
- Pozor na nohy. - Ještě tam nejsme!
Hop.
Dobrý den.
ODEMČENO
Tak to jsi podělala.
Ti z protidrogovýho honili tebe.
Drogy škodí zdraví.
To mě teď trápí ze všeho nejmíň.
Jestli to táta zjistí...
No jo, pěkně si tě hlídá, co?
Z tohohle bude i stařík Jukio nadšenej.
Přestaň!
Takže co teď?
Co teď? Zpracujeme její data
- a předáme ji. - Počkejte.
Nikomu o vás neřeknu.
Tak mě prosím nechte jít.
Ty máš ale drzost.
Hackovat přepravníky se nesmí, že ne?
Netuším, v jakým oboru podnikáte,
ale po tomhle vám asi podnik zavřou, nebo vás i vykážou z města.
Ty spratku.
Dobře, tak ji pustíme.
No tak, Hugo!
V čem je problém?
Řekla, že tu nechce být, tak proč ji tady držet?
To se ti řekne, ale...
Na, tady máš.
Ale na tu svobodu si ještě musíš počkat.
Čeká nás jedna zábavná akcička.
Cože? Vezmeme ji s sebou?
Nemáme na vybranou a v dobré společnosti cesta líp uteče.
Beztak nás svedl dohromady osud, že jo?
Bože můj. Tak mi aspoň vrať můj štítek.
To ne!
Můj náramek je k němu pořád přihlášenej. Zeď zachytí, že mám dva současně!
Do háje. Asi fakt není jiná možnost.
A je to.
My umíme Zdí procházet.
Cože?
Co? Tati, ty jsi tady?
Jo, jel jsem cestou domů okolo, tak jsem vás přijel zkontrolovat.
Odkdy se tudy jezdí domů?
Zdravíčko!
Říkala jsem, že to zvládneme sami.
Já vím, ale...
Kdo je to?
Tak moment, kdypak jsme začali dělat taxikáře toulavým kočkám?
Prostě se to tak vyvinulo.
Jdete právě včas.
Kdo to je?
Ieudži. Dělá na ministerstvu digitalizace.
Vzácné spojení úřednice a obhájkyně lidských práv.
Ráda vás vidím, slečno Ieudži.
Dneska zase jako obvykle?
Ne, tentokrát...
Všichni pojďte sem.
Počkat. Děti?
- A navíc hned pět! - Nechte toho!
Přesně tak, pozvali je sem v rámci Programu na podporu lidských práv,
ale ten byl náhle zrušen.
Poslouchejte...
Dostali pozvánky, ale štítky už ne.
Zkrátka jsou z nich bezštítci.
Nejspíš jim hrozí deportace.
Ale kdyby je někdo dostal do lidskoprávního útulku,
získám čas o štítky zažádat.
A proto nastupuje naše zvláštní doručovací služba?
Nemohla jsem se k nim otočit zády.
Coby úřednice bych zasahovat neměla, ale...
Ale na převoz pěti dětí nemáme místo...
Nechte to na nás.
Počkej, Hugo!
Máme ještě tvoje auto, ne?
Ve dvou autech nás odhalí.
Když na to dojde, budeme závodit.
Že, Spokeu?
Netahej mě do toho.
Samozřejmě doplatím veškeré příplatky.
Tak to budeme rádi.
Dobře, tak se dáme do práce.
- Ach jo. - Tak jo, posadíme vás sem.
Vzhledem k vaší pozici je k nevíře, že bezštítkům pomáháte.
Na svobodu jim dokáže pomoct jedině váš tým ze Servisu Suma.
Spoléhám na vás.
Dobře, tak pojďte!
- Jo! - Počkej!
- Do auta! - Bože.
- Děkuju. - Pospěšte si!
Vyrážíme.
- Páni! - Ticho.
- Otevři okno! - Nesahat!
Hej, neotvírej to okno! Je to nebezpečný!
Co ty na to?
Tohle je Tokio.
Rozumíš nám?
Jo.
Děti, které do města pozvou,
o životě tady sní a poctivě se na něj připravují.
Ale pokud jim pak nevydají štítek, skončí to deportací.
I když přijdou oficiální cestou, stanou se z nich bezštítci.
Ukaž nám ho!
- Ty nemáš štítek? - Nechte toho.
Bez něj nemůžeš v Tokiu zůstat.
- Jo! - Pusť mě.
To je Highway?
Jenom bonbón.
Žádná droga v tom není.
Dej si.
Blížíme se.
Tati, před námi je Zeď.
Dobře. Au!
Skulinu vytvořím za...
pět, čtyři, tři,
dva, jedna.
To ne!
Odchýlili jsme se!
- Odhalili nás! - Vidíte? Já to říkala.
Promiň.
Nemůžu je setřást!
Co budeme dělat?
Musejí ven. Připravte se!
Jasně.
Co jako?
Pořádně se držte.
V pořádku?
Tati, jeďte napřed!
Jasně! Dejte na sebe pozor!
- Watari, vezmi kluka. - Dobře.
Spoke je rozptýlí.
A tumáš.
Ty pojedeš se mnou.
Rád tě zase vidím!
To byl on!
V pohodě?
Jasně, že ne.
- Další stopaři. - Jo.
- Dobře se dívej. - Na co?
Dopravíme je na svobodu!
Nehraj si na hrdinu!
To bylo pěkně trapný.
Watari!
Hej, můžeš zajet blíž k té její motorce?
Cože?
Watari, počkej na mě!
Tumáš.
Děkuju.
Jeď.
Ty si taky přestaň hrát na hrdinu.
Teď to rozjedeme.
Pevně se chyť!
Toto optimalizované město má v sobě skryté trhliny.
A někteří se jimi protahují.
SERVIS SUMA
Celistvý systém doplňuje cosi necelistvého.
Vznikla zase nová trhlina.
Bezštítek, jo?
Nezjistíme ani, odkud dorazil.
Každopádně to není případ pro nás.
Copak?
No...
Tady tohle
je naše stopa.
Překlad titulků: Růžena Svobodová