Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jsem tu s bývalým hasičem Birgerem „Ohnivákem“ Larssonem.
Jel jste každý Vätternrundan od jeho počátku v roce 1966.
Jo.
Co si slibujete od příštího závodu?
V jakém čase ho chcete zajet?
Na čase mi nezáleží. Dělám to pro zábavu.
Řekl bych, že závod mě udržuje v kondici.
- To zní skvěle. - Ano.
Nejdůležitější je bavit se.
Na čase nezáleží.
- Rychleji! - Dělej.
Dobrá práce, ségra.
MIMO STOPU 2: V JEDNOM KOLE
- Ahoj! - Ahoj.
Je pěkný, že?
Jo.
Ty okenní rámy jsou nové.
I žlaby jsou nové a celá přední část taky.
Mohli by ho natřít žlutě a udělat to jednotnější. Ale…
Nezatýkalo jim někam?
Před třemi lety.
Neboj.
- No konečně! Ahoj. - Ahoj.
- Jdeme pozdě. - V kolik to bylo?
- O půl. - Vždyť je půl.
Nejdeme pozdě.
- Terapie slovem. - Tady Klara a Daniel Wielanderovi.
Dobrý den.
Jasně. Táhneš ho s sebou?
- Jistě. - Aha.
Jdu na AA, tak se nesmíme zdržet.
Dobře.
No… Liso!
Ahoj.
Můj bože, neviděly jsem se celou věčnost.
To je asi pravda.
- Jasně. A kdo je tohle? - Ahoj. Anders.
- Moa. - Těší mě.
Hezkej.
Jsme staré známé.
Všiml jsem si.
Jak vlastně žiješ?
A proč vypadáš jako Sporty Spice?
- No… - Lisa pojede Vätternrundan.
- Cože? To zní drsně. - A ty děláš pořád v baru?
Ne. To už bych dávno byla alkoholička.
Když už jsme u toho, plánujeme setkání se starou partou.
Aha.
- Promiňte! - Ano, už jdu.
Musíš jít s náma. Napíšu ti.
- Bude to skvělý. - Jasně.
- Přijď taky. - Jasně.
Na začátek vám chci říct,
že to, že jste tady, je důkazem,
že s tím opravdu chcete něco udělat.
Promiňte, jen se musím…
Já nevím, mám pocit…
Spíš mi připadá, že spolu řídíme podnik,
než že máme vztah.
Jsme dobrý tým.
Nepamatuju si, kdy naposledy jsme podnikli něco společně.
Jen my dva.
Něco bez Very, naší dcery.
Myslíš, že mi na Veře až moc záleží?
Ne, to jsem přece neřekla.
Jen…
Mám pocit, že už si nejsme blízcí.
Třeba když se díváme na televizi.
Ty rád sedíš v křesle tamhle,
zatímco já sedím tady.
Není mi to moc příjemné.
To asi ne, ale sedí se mi tam dobře.
Nic víc v tom není.
Myslím, že si musíte najít společný zájem.
Něco, co se netýká Very.
Výzkum ukazuje, že šťastné páry dělají věci spolu.
Rád bych dělal věci společně. Vážně.
Ale bude to muset počkat po závodě.
Jistě. Na cvičení nemám čas.
Můžeš si jít zaplavat.
- Jak často? - Nemohli byste jet spolu?
- Závodím pod devítkou. - Ano.
Pod devět hodin.
Je to rychlé tempo, takže to by bylo náročné.
Ano, to by pro mě bylo těžké.
A jak je to důležité?
Šel by udělat nějaký kompromis?
- Příští týden jedu do Antibes. - Aha.
Ano. Navštívit Stéphana. Postavil si tam nový dům.
- Nebyl to Stig? - To myslíš Feffeho.
Se Stigem jen spím.
Vlastně i se Stéphanem,
ale ten žije daleko.
Nemůžeš vše vsázet na jednu kartu.
Mně jedna stačí.
Co budeš dělat, až ho přestaneš bavit?
Až tě vymění?
Anders takový není.
Ne?
Teď možná ne. Ale stane se to, tím si můžeš být jistá.
- Jsi vdaná? - Ne.
- Dobře. - Proč je to dobře?
Jakmile ti dá prsten, začne si myslet, že má zelenou.
A rázem ti začne zahýbat.
Jestli ne dřív.
- Anders by bydlel s náma? - Jasně.
- A měla bych vlastní pokoj? - Jo, když to nebude moc drahý.
Ahoj.
Mám něco udělat?
- Pohlídáš prosím tě omáčku? - Jasně.
Je hezkej, že?
- Hodně. - Jo.
Klidně si vyber pokoj. S mámou si vezmeme, co zbyde.
- Fakt? - Jestli nám ho dají.
Díky!
Ta večeře manažerské skupiny je ve čtvrtek?
- Jo. - V úterý budu dlouho v práci.
- Dobře. Úterý je v pohodě. - Šup do pelechu. Za chvíli přijdu.
Dobrou.
- Počkej. V úterý? - Jo.
V úterý jdeme s Jensem běhat do kopce.
- Nemůžete jít ve středu? - Jens ve středu něco má.
Takže na úterý píšu „běh do kopce“.
Mohla bys mi to poslat?
- Zavolám mu, abych nezapomněl. - Jasně.
A někteří pořád neřekli, jestli přijdou na grilování.
- To musíme vyřešit. - Nezrušíme to? Je to stres.
Vždyť už jsme poslali pozvánky.
Sakra.
Co je?
Jens měl zařídit ubytování, kde se připravíme na závod.
Všude je plno.
Tak buďte u tvého otce. Bydlí nedaleko.
To je dobrý nápad, ale víš jak to ségra s tátou mají.
Moc to nefunguje.
Něco vymyslím.
Sednu si k tobě.
Asi se chci rozvést.
- Co… rozvést? - Jo.
Co to… My se nebudeme rozvádět.
Myslím, že to tak bude nejlepší.
Pro nás pro oba.
Ale to přece… Vždyť chodíme na terapii.
- Snažíme se. - Já vím, ale…
- Co? - Vážně se snažíme?
Ano. Nebo jsem si to aspoň myslel.
Myslím, že to tak bude lepší.
Asi taky potřebuju skleničku.
Bože!
Myslíš, že nás slyšela?
Potřebujeme něco většího.
Já jsem spokojená, zlato.
Myslel jsem dům.
Jo.
Jo. Dražba začíná v pondělí.
Chceš ho?
Miluješ mě?
Ne, jen s tebou rád spím.
Skočím se napít. Chceš taky?
Chápu. Ty brzdy jsou…
- Má někoho jiného? - Jasně, že nemá.
- Tak o co jde? - To vážně nevím.
- Ahoj. - Ahoj!
- Čau. - Jak je?
Ona…
Žiju podle ní ve vlastním světě nebo co.
- Pěkný kolo. - To jsi žil vždycky.
Terapeut navrhl jet Vätternrundan společně.
Nechápu, jak nám to má pomoct.
To zní jako skvělý nápad. Pod devítku můžeš jet příště.
Dělat věci společně je fajn.
Přesně tak. Četl jsem o tom studii.
Děláte si srandu? Vždyť na to trénujeme.
Myslíš, že mám pět dětí a nedělám kompromisy?
Kompromisy jsou na nic. Pak není spokojený nikdo.
Musí pro to mít přece důvod.
Souhlasím s Jensem. Jde tu o tvoje manželství.
- Nepřijdeš přece o ruku. - Ne, spíš o obě nohy.
- Tak jedeme? - Jo.
Skvěle.
- Ahoj, zlato! - Šla jsi na bazén?
Jo.
Máš hlad? Co jste papali ve školce?
- Polévku. - To zní dobře.
Vlak odjíždí…
Poslouchej.
Říkala jsem si, že bych na týden odjela.
Ať máme oba čas přemýšlet.
Co tím myslíš, „odjela“?
Nemůžeme…
Já takhle dál nemůžu.
Napadlo mě…
že bychom měli jet spolu.
Vätternrundan, my dva.
Terapeut říkal, že by nám to prospělo.
Ne…
Zajet čas pod devítku… není tak důležité.
Bude to fajn. Naše malé… dobrodružství.
Sakra, Klaro…
Musíme to aspoň zkusit.
Co myslíš?
…sucho v krku.
- Teda! - Tady se nese dort.
- Ty jo. - Krásný!
Jo, že?
- Celou noc jsem pekla. - Je to znát.
Tak. Děkuju, zlato.
Promiň, jak že se jmenuješ?
- Sanna. - Sanna, jo. Jasně.
Tak…
Rád bych…
Přemýšlel jsem…
Lidi! Můžete mi věnovat chviličku?
Je to…
Už jsou to tři roky, co jsem
měl tu čest strávit s touto úžasnou ženou
noc… na záchytce.
Teď má ve skleničce něco jiného.
Pokud vím.
Jo.
Ale…
chtěl jsem tím říct…
že to byly nejlepší tři roky mého života.
Takže Liso…
Beatrice Nylanderová…
Vezmeš si…
mě za muže?
Ježišmar…
Jsi v pohodě?
Bože, promiň!
Snad ti to bude. Pokud ne, něco si najdi.
- To bude dobrý. Děkuju. - Jasně.
Tak jo.
Promiň.
Po tréninku mi bylo zle.
- To nevadí. - Určitě?
Určitě.
Ale…
pořád jsi neodpověděla…
na mou otázku.
Vezmeš si mě?
Přijde mi to divný, když máš na sobě bráchův župan.
Jasně.
Musíš si ho odmyslet.
Dobře.
Ano.
Říkáš ano?
Ano.
Tak dobře.
Miluju tě.
Já tebe taky.
Tak jo.
Co?
Pojedeme.
Vätternrundan?
Když slíbíš, že to bude zábava. Žádné nároky.
Jasně, že jo.
Nebude to jako jet s týmem. Jen abys věděl.
Já vím.
To mám radost. Super!
Psala mi Moa.
V pátek jdou ven. Říkala jsem si, že bych tam zašla.
Stará a divoká parta.
- Tři roky jsem nepila. - Promiň. Tak jsem to nemyslel.
- Já vím. - Promiň.
Nic se nestalo.
Možná by ses mohla zeptat na tu dražbu.
Jasně.
Dobře. Tak já jdu.
Jo.
- Ahoj. - Ahoj.
- Sporty Spice! - Ahoj!
- Pojď sem. - Ahoj.
- Panebože. Liso! - Ahoj.
- To je doba!
- Ahoj. Jak se máš? - Dobrý. Ty?
- Skvěle! - Dáte nám ještě skleničku?
Dám si colu, prosím. Děkuju.
Vidělas, kdo dneska hraje?
Ne.
Tak co?
V žádném případě.
Nezapomněl na tebe.
No, ale… Já zapomněla na něj.
Vážně?
Bydlíš tu pořád? Dlouho jsem tě neviděl.
Jsem pořád tady. Jen nechodím moc mezi lidi.
Lisa pojede Vätternrundan.
A kupuje dům.
Jestli nebude drahý.
Zbyli jste jen vy a jeden pár.
Aha.
A co ten Vätternrundan?
Určitě nebude lepší než další runda!
Na zdraví, holky!
Děkuju. Na zdraví.
…určitě ne.
- Ne? - Já vím.
Promiň. Dej mi chvilku…
- Ahoj, zlato. - Ahoj.
Jen ti chci říct, že přijedu později.
Budu doma asi až po půlnoci.
Máme málo lidí.
Sleduj.
To myslí vážně?
Máte tam veselo.
To je Farnaz…
Zahlédla nějakého chlápka, co venku běžel v trenkách.
- Jsi tam? - Jasně, uvidíme se doma.
Zavolej, kdybys chtěla odvézt domů.
To není třeba. Za chvíli půjdu.
- Dobře. Miluju tě. - Já tebe.
Ahoj.
Čau.
Moc rád tě vidím.
- I já tebe. - Ty už odcházíš?
- Vlastně jo. - To ne.
- Ne? - No tak! Ještě zůstaň.
Chviličku.
- Chutná líp. - Líp než co?
- Pivo! - Jednoho panáka na staré hříchy.
- Berte si! - Jeden pro mě.
- Liso? - Ne, děkuju.
Natáhněte ruce.
Packy sem.
Kdo se první ušklíbne, pojede s Lisou kolem Vätternu!
Fakt jedeš Vättern?
Mám to v plánu.
Super! Sexy.
- Sexy? - Sexy.
Vättern, Vättern…
Tak můžem? Na zdraví!
Je to 310 km. To víte?
Calle.
Calle pojede Vättern…
To nebylo schválně!
Calle pojede Vättern…
Eloise, jsme snad pouzí přátelé?
Tak odhal mi srdce své
a řiď se svými pocity.
Eloise, vítr může změnit směr,
jen tebe já jsem chtěl.
Za naší lásku stojí bojovat,
Eloise.
Dalo by se říct, že to celé začalo starým bicyklem mého dědy.
Řekl, že mi ho dá, když pojedu Vätternrundan.
- A zbytek je historie. - To zní skvěle.
Padesát osmkrát jsem měl příležitost jet kolem Vätternu,
což je neuvěřitelně krásné jezero.
Celý okres je krásný.
310 kilometrů toho nejhezčího z celého Švédska.
Co si slibujete od příštího roku? Jaký čas chcete zajet?
Na čase mi nezáleží. Dělám to pro zábavu.
Na to ti rychlíci zapomínají.
Musíte si to užít.
- Ahoj, zlato! - Ahoj!
Soutěží proti jeden druhému. To má být zábava? Ne…
- Čí to je? - Tvoje.
Má karbonový rám, elektrické převody, kotoučové brzdy.
- A mnohem víc. - Kolik stálo?
Padesát.
- Tisíc? - Ano.
To si děláš srandu.
Je to loňský model, tak mi dali deset tisíc slevu.
Mám ještě helmu, boty a oblečení.
- Jsou v autě. - Danieli.
A potřebujeme tréninkový plán.
Kvantita a kvalita jsou důležité.
- Počkej chvíli. Přece… - Ano?
To už jsme probírali.
Ano, ale bude to zábava.
- Dobře. - Pak sestavíme tréninkový plán.
Sedneme si na to spolu.
Vydrž vteřinku. Zajdu do auta pro věci.
Ahoj!
- Přišla ti zpráva? - Jaká?
Dali nám ten dům.
Cože? Vážně?
Ano! Je to skvělé.
Ve čtvrtek jdeme podepsat smlouvu. Máme dům!
Slyšíš mě?
- Bože! - Liso?
- Jste v pořádku? - Haló?
- Je vám něco? - Liso?
Koleno i zápěstí vypadají dobře.
Ale na pravé straně máte zlomená dvě žebra.
- Dobře, ale co to znamená? - Zlato.
- Ahoj. - Ahoj. Jak se máš?
Ahoj. Farnaz.
Ahoj.
Rekonvalescence potrvá šest až osm týdnů.
Musíte odpočívat.
Ale já mám jet Vätternrundan. Musím trénovat.
Poslyš… nevím, jestli to je…
Rozhodně vám to nedoporučuju. Musíte odpočívat.
Viděla jsem, že závod vede přes Grännu. To je moc hezká vesnice.
- Drž se blíž. - Cože?
Musíš jet blíž!
Vždyť do tebe narazím.
Když pojedeš za mnou, rozrazím ti vzduch.
Trasa vede i přes Hjo.
„Miluju Hjo.“
Hned za Hjo je náročný kopec.
Musíme ti vymyslet i silový trénink.
Nebudeme trénovat spolu?
Budeme, ale musíš trénovat i sama, ať mi stačíš.
- Před námi je svah. - Cože?
Před námi je svah!
Zařaď nižší převod a postav se.
- Ne. - Nižší převod. A pak se postav.
Ne!
Musíš stát, ať pořádně šlapeš.
Přestaň!
Jako on, chápeš? Bude to snazší, když mě poslechneš.
- Nebo když pojedeš sám. - Klaro, snažím se ti pomoct.
- Vstaň a šlapej. - Můžeš mě přestat stresovat?
Tohle tempo ještě nic není.
Ke konci to bylo mnohem lepší. Co myslíš?
Drželi jsme dobré tempo.
Hele!
Můžeme jet příští rok.
Aspoň pojedeme spolu.
Mluvil jsem s mámou.
Jestli… a říkám jestli…
se budeme chtít vzít v okrese Dalarna, musíme zarezervovat kostel.
Dobře.
Napadlo mě tam jet…
když se tu bude konat Vätternrundan.
A něčím si to vynahradíme.
Neženil ses tam náhodou?
Ne.
Ne, to bylo ve Skåne.
Proč ses rozvedl?
Kvůli té Catrine?
Ne, my…
Brali jsme se moc mladí.
A víš co?
Otevřeli tam wellness.
Můžeme si užít romantický víkend, jen ty a já.
Tak jo.
Gratuluju! Těšíte se?
Rozhodně.
Tady.
To je máma. Ona… Musím to vzít…
Jasně, beze všeho.
Ahoj, mami.
Calle chtěl tvoje číslo.
- Už se přihlásil na závod. - Děláš si srandu?
Vždyť prohrál sázku.
- Bože, ten je divnej. - Nemusíš s ním spát.
Výborně. Jsem totiž zasnoubená.
Co výborně, jelikož jsi zasnoubená?
Že můžete přistavět pokoj.
Kdyby přiletěl čáp.
Ahoj!
- Ahoj. - Co se to tu děje?
Říkal jsem si, že budeš mít hlad.
To jo.
- Ahoj. - Ahoj.
- Dáš si sklenku vína? - Ráda.
- Tak jo. - Kde je Vera?
Už spí.
Aha. A co jsi uvařil dobrého?
Studenou feto-sýrovou polévku s šalotkou restovanou na červeném víně.
Prosím.
A pak losí tatarák, lehce grilovaný, s nakládaným křenem.
- To zní úžasně. - A na závěr…
- Banana split? - No…
Čokoládový fondant s malinovou omáčkou.
Ten taky ujde.
A součástí toho je i ten slavný tréninkový plán?
Tohle je spíš…
taková moje omluva.
Promiň.
Vzal sis do porodnice pět tašek. Pět!
Myslím, že jsem jich měl sedm. Vážně.
- A nosítko. - Co jsi v nich vůbec měl?
To už nevím. Proteinové tyčinky a…
- Běžecké boty. - Jo, běžecké boty.
Vzal sis běžecké boty do porodnice?
Vždyť to je na hlavu.
Kdybys třeba usnula.
Kdybych spala, tak by sis šel zaběhat?
Ani by sis toho nevšimla.
Lidi říkají: „Absolvujeme to spolu“ a podobně.
- Ale ničeho by sis nevšimla. - To víš, že všimla.
Moc jsi mi tam pomohl.
Pamatuješ na ten snímač tepu? Byl úplně k ničemu.
Jen rovná čára.
Říkali: „Nic se neděje, občas to vypadne.“
Tak dobře, doufejme… že pořád žije.
To bylo vážně něco.
Ne.
- Jak to myslíš, ne? - Ne…
Musíme to sníst, dokud je to horké. O to právě jde.
To si nemůžu vybrat, co si dám za dezert?
Nemůžeme dělat jedno po druhém?
- Dobře. - Jo?
Dobře.
Poslyš… Zapomeň… Promiň.
Zapomeň na to. Nemusíme… Není to tak důležité.
- Co? - Klidně můžeme…
Ne, najezme se.
- Určitě? - Jasně, bude to super.
Zlato…
Ahoj, Farnaz.
Zrovna odcházím. Za chvíli tam budu.
Potkáme se tam. Ahoj.
- Vypadá mile. - Farnaz?
Je v pohodě. Je stabilní.
Co dnes večer? Objednáme si thajskou?
JDU NA TO! TVŮJ OBLÍBENEJ DJ
- Jo, to zní dobře. - Tak fajn.
- Tak já jdu. Uvidíme se pak. - Dobře.
- Ahoj. - Ahoj.
Bože, můžu si to aspoň přečíst?
Z druhý ruky, ale pěkný, ne?
To je fotka z Tinderu?
Poslyš, já nepojedu.
Cože? Proč?
Protože mě srazilo auto.
Protože jsi myslela na mě?
Zlomila jsem si dvě žebra.
- Mohli bychom jít na spinning. - Poslouchal jsi mě?
Slyšel, ale žebra na šlapání nepotřebuješ.
V posilovně mají výborný lekce.
Doktorka mi nařídila klid.
Doktory nesmíš poslouchat.
Ne? A koho mám poslouchat? Tebe?
- Předtím jsi poslouchala. - A jak to dopadlo?
Nemůžeš mě do toho zatáhnout a pak vycouvat.
Do ničeho jsem tě nezatáhla.
Jdu do toho, už mám i kolo. Víš co?
Pošlu ti odkaz na lekci. Tak ahoj. Pac a pusu.
Říkal jsem si, že když Lisa nejede,
tak bychom mohli zůstat u táty.
Jasně.
Jestli ti to nevadí.
Ne, vůbec.
Proč? Vždyť jsem to navrhla.
- Jo. - Jo.
A mohl by malou pohlídat.
- Měli bychom klid. - Určitě ne.
Proč ne?
Je mu 85 a zapomíná se obout, když jde do obchodu.
To bylo jednou. Je bývalý voják. Zvládne to.
Ani náhodou.
Dobře.
Půjdeme za dědou?
- Děda. - Jo.
Víš, co udělal?
Liso!
- Ahoj! - Cvičíš tady?
Ne, vlastně jen dneska. Ahoj.
Ahoj. Ta nehoda musela být hrozná. Jak se máš?
Jsem v pohodě. Už je mi líp.
Elvira říkala, že kupujete dům.
- To je skvělé! - Jo.
Svatba, dům, no teda!
- Nezapomeňte si pořídit psa. - To ne.
- Věděl jsem, že přijdeš! - Ahoj!
- Promiň! - To je dobrý.
- Líbat se můžem pak. Calle, ahoj. - Ahoj, Caesar.
Caesar je můj ex.
Aha! Super. To musíme skočit na pivko.
- Jasně. - Jo.
- Už asi… - My půjdeme…
tak ahoj.
Jo.
- Dobrý? - Jo.
Přijdu si jak stará bába. Bože.
Devadesát let a hemoroidy.
Tahle asociace mi nic neříká.
- Ne? - Ne.
Co dělá ten tvůj kluk?
Můj snoubenec.
Myslíš, že jsem si nevšiml?
Je u policie.
A co ty? Volný jako pták?
Vlastně ne. Mám přítelkyni.
Prsten jsem jí ještě nedal, ale už je to osm měsíců.
Páni, to musí být rekord.
Jo.
Dobře, mám otázku.
Nemusíš odpovídat, ale zeptat se musím.
Co chceš vědět?
Použili jste při sexu policejní pomůcky?
- Myslíš, že ti to řeknu? - Řekl bych, že nepoužili.
- Na to ti neodpovím. - Taser?
Můžu dostat ještě?
- Kdy bude svatba? - Někdy na podzim.
Dobře, napíšu si to do deníčku. „Někdy na podzim.“
Nejsi zvaný.
Vypadám, že potřebuju pozvánku?
Ne, ale vypadáš, že jsi nikdy na žádné nebyl.
- Miluju svatby. - Vážně?
Jen cizí.
- Díky, brácho. - Jasně. Můžu?
- Ještě ne. - Dobře.
Tak co, půjdeme do toho?
Když to bude bolet, skončíme.
- Já nevím. - No tak, Liso.
Jedu s Cassie na Ibizu. Musíš mi vymyslet tréninkový plán.
„Cassie?“
- Aha. Je pornohvězda? - To nevím. O práci nemluvíme.
Taky musím trochu pracovat, takže nevím, kdy se vrátím.
To je ti podobné.
Nech už toho.
Jsem si jistej, že to bude skvělý.
Tak jo, zlato. Je čas jít spát.
Co říkáš na tuhle tapetu?
Hezká.
Ale…
neříkej hop, dokud nepřeskočíš.
Ale vždyť nám ho dali.
Jen nechci, abys byla zklamaná, zlato.
Věci se můžou rychle změnit.
Víš, jaká je máma.
Jak to myslíš, „jaká je“? Proč jí nevěříš?
Už nedělá šílenosti.
Dobře.
Hezky se vyspi.
Rozhodla jsem se, že pojedu závod.
Cože?
Nehodlám se vzdávat bez boje jako dřív.
Ale…
Doktorka mluvila jasně. Máš odpočívat.
Budu odpočívat.
Žebra ke šlapání nepotřebuju.
Dobře.
A co Dalarna?
Tam můžeme jet potom.
Jo…
NEMŮŽU SE DOČKAT!
Ty jeden!
Liso!
Slyšíš?
HLÍDÁM SI PŘÍSUN TEKUTIN!
DNESKA RÁNO DOBREJ TRÉNINK
JAK JDE TRÉNINK, KOČKO?
ČÍM DÁL LÍP!
SEŠ DĚSNĚ SEXY!
ŠŤASTNÝ NOVÝ ROK 2016
Co je?
Stalo se něco?
Jedeš s Danielem a Klarou, že?
Jo.
Jen s nima?
Nepodíváš se, kdo ti píše?
Možná to je…
Calle.
Ty mě šmíruješ?
- O to tady jde? - Ano.
To je ten problém? Ne, že flirtuješ s bývalým?
Není to můj bývalý.
Tak dávný nabíječ nebo tak něco?
Dávám mu rady ohledně tréninku. Co máš za problém?
- Ohledně tréninku? - Ano.
Co si myslíš, že děláš?
Kdo by to řekl. Píše ti.
„Čauec na startu, kotě.
Jsem rád, že jedeme spolu.“
A tři pusy.
- Na to nemáš právo. - Právo?
Jo, sakra, právo!
Nejdřív jsi zrušila závod. Naplánovali jsme výlet do Dalarny.
Najednou, zničehonic, budeš zase závodit.
Protože se prý nechceš chovat jako dřív.
Řekl bych, že se tak už dávno chováš.
Z tohodle se jen tak nevymluvíš.
Koupili jsme spolu dům.
Budeme se brát. Co ode mě ještě chceš?
Já od tebe nic nechci.
Klidně si začni zase pít.
Dej si panáka a s někým se vyspi.
Usni v parku na lavičce jako před třemi lety.
Do toho.
Alice po škole pojede vlakem, ať ji můžeme vyzvednout v Motale.
Jsi moc blízko. Ještě nezávodíme, zlato.
Slyšels mě?
- Jo. - Jo.
Odpoledne se na nádraží sejdeme s chůvou.
A jak se jmenuje?
Motala.
- Alice. - Alice v Motale. Přesně tak.
- Chceš? - Ne, díky.
Jsi v pohodě?
Jasně. Úplně.
Táta měl velkou radost, že přijedeš.
Fakt.
Dobře.
- Není doma? - Ale je.
- Třeba umřel. - Prosím tě.
- Ahoj. - No vida.
- Ahojte, Gunnare. - Rád vás vidím.
- Ahoj, dědo. - Ahoj, maličká.
Jste v pořádku?
- To nic. Pojďte dál. - Jo.
- Udělal jsem kafe a koupil sušenky. - Výborně.
Danieli, vezmi ty tašky, a Klara mi může pomoct v kuchyni.
- Jasně. - Půjdu s malou na záchod.
- A co já? - Cože?
Co mám dělat?
Ty můžeš…
Pomůžeš mi s taškama?
Já to musím vyřešit tady.
Ano, tak dobře.
Nezávidíš trochu? Moct jet s týmem?
Jensi, koupil jsem si hodinky.
Jak se vlastně máš? Přijdeš mi skleslá.
Rozešla jsem se Andersem.
- Děláš si srandu? - Ne.
- Jak to? - Nevím. Zeptej se ho.
Vždyť jste se zrovna zasnoubili a koupili dům.
Já vím. Je to škoda.
- Daniel? - To jsem já.
- Co se stalo? - Já nevím, pohádali jsme se.
- Klara? - To je pro ženu.
- Jestli jste se pohádali, vyřešte to. - Nechci o tom mluvit.
- Lisa? - Děkuju. Zajdu pro tyčinky.
Dobře.
Všechno připraveno.
Dobře. Usnula.
To ne. Sakra.
To je Alice.
Ahoj Alice, už jsi tady?
Cože? Počkej… Neslyším tě.
To snad ne.
Ano… Ne, chápu. Samozřejmě si nějak poradíme, že?
- Určitě. - Co se děje?
Jasně.
Ano… Tak se opatruj. Napíšeme si.
Dobře.
Tak ahoj.
Někdo umřel?
Rozešla se s přítelkyní.
Dobře, no a?
Nepřijede.
Nepřijede?
- Ne. - To vážně?
Danieli, co na tom nechápeš? Dostala kopačky.
No, dobře no. Tak jo.
Tak prostě nepojedeme.
- To nepřipadá v úvahu. - A co chceš dělat?
- Kdo se postará o Veru? - Může být s tátou.
- To už jsme řešili. - Býval to velitel pluku.
- Fakt? - Fakt.
Před 30 lety.
Vím, že to zvládne. Poradí si.
Víš co, tak jeď sám a já s ní zůstanu.
- Klaro… - V pohodě.
Ne, to nejde, Klaro. No tak.
Stáhneme všechny díly Prasátka Peppy,
Ledového království a Mého malého Pony.
Ani si nevšimne, že jsme pryč.
Tady máme Birgera „Ohniváka“ Perssona.
Dnes pojedete váš 59. Vätternrundan…
Páni, to je on.
Každý člověk by si ho měl zajet aspoň jednou.
Jezdit na kole kolem krásného Vätternu je…
- Nazdar! - Ahoj.
Projet se kolem krásného Vätternu je lékem pro duši.
Velký potlesk pro Birgera!
Dobře.
Vypadáš fit, Danne!
Díky. Ty taky.
Já nevím.
- Dobře. - Dobře.
Řekni.
Ty první.
Pojedeme.
Máš pravdu, zvládne to. Je to jen na jeden den.
Tak jo.
Pokud sis to nerozmyslel a nechceš jet s nimi?
Ne. Pojedeme spolu. Vždyť…
- Dobře. - Jo.
Byl to tvůj nápad, pamatuješ? Nenutím tě do toho.
Byl to terapeutův nápad. Ale chci jet s tebou.
Stoprocentně.
Jsme v tom spolu, ne?
20 304 účastníků…
Čau, Calle.
Nevím, jestli ti přišla moje zpráva, ale zavolej mi,
ať se domluvíme, kdy a kde se sejít.
- Tak jo. - Dobře.
- Pojedeme? - Jasně.
- Musím se vyspat. - Jo.
Sestra potřebuje spát, tak jdeme.
- Jo. - Zavolám tátovi.
Jako první vyjíždějí veteráni, kteří závod absolvovali alespoň 25krát.
Snad jste si byli odskočit,
protože závod právě začíná!
Gepard.
Levhart.
- Je to gepard. - Levhart.
Kde je Lisa?
- Šla si lehnout, tati. - Aha.
- Byla unavená. - Prosím.
Kdy začínáte?
Zítra v 5:50.
Nezačínají někteří dnes večer?
- Začínají. - Vezmu si…
- Na. - Startují během celého závodu.
Ty mi dáváš vodu?
Ne, to je čaj.
Myslel jsem, žes říkal…
Vyjíždějí postupně během závodu. „Závodu,“ ne „vodu.“
Aha, už chápu.
Ti nejrychlejší vyjíždí až zítra v poledne.
Měl jsem být mezi nimi.
Gunnare, nepřijede nám chůva.
- Aha. - Ano, bohužel.
Pohlídal byste nám zítra Veru, zatímco budeme závodit?
Jistěže.
- Vážně? - Jistě.
Výborně! Díky.
Zítra spolu strávíme celý den.
Nahrajeme jí na iPad filmy a seriály, ať se nenudíte.
Přesně tak. A Daniel vám nastaví budíky,
abyste jí nezapomněl připomenout, ať jde na záchod.
A jí v sedm ráno, ve 12, 15 a 17 hodin.
Mezi tím může mít nějakou svačinu.
Krabičky s jídlem včetně časů jsou v lednici.
Byl by z tebe vynikající voják, Danieli.
Děkuju.
Víš, koho mi připomínáš, když se tu v noci tak plížíš?
Chceš skončit jako tvoje máma?
Máma měla depresi.
Ano.
Tu taky.
Mám tu Knäckebrot.
A koupil jsem ti jahodový džem.
Ten máš ráda, ne?
Tak schválně.
Zavolej jí a promluvte si.
Řekl jsem věci, co se nedají vzít zpátky.
Jako co?
Že je opilec, co se válel po lavičkách v parku, a ať jde k čertu.
Když jsme se s bývalým hádali, přála jsem si jen to,
aby se vrátil a bojoval za nás.
- Jasně. A udělal to? - Ne.
Aha.
Ale poslouchej…
Miluješ ji?
Jo…
Asi jo.
Pak máme jen jednu možnost.
Jakou?
Jedeme tam.
„Jedeme tam?“
Musíš si uvědomit, za jaké věci stojí bojovat.
Láska mezi ně rozhodně patří.
A co děláš?
Hlásím nás jako posily na Vätternrundan.
Takhle to asi nefunguje.
Někdo určitě nepřijde do práce.
A skupina číslo 1503 už jede.
Hodně štěstí!
To zvládneme.
Co je?
Nic.
Jen se dívám na svou krásnou ženu,
jak za svítání v lycře jede za dobrodružstvím.
- Vzrušuje tě to? - Docela jo.
Pardon.
- Ahoj. - Můžu tě obejmout?
Jo. Volala jsem ti. Kde jsi…
Nechtěl jsem tě budit.
Zmeškal jsem let. Ale už jsem tady.
Fajn. Tohle je můj bratr Daniel a jeho žena Klara.
Čau. Obejmu tě. Na konci závodu se budem možná nesnášet.
- Ahoj. - Calle.
Taky začínáš teď?
- Jedu s ní. - Aha!
- Super! - Tak jo…
Brzy vyjede skupina 1504.
Sakra! Láhev na vodu. Podržíš mi kolo?
A tohle taky. Díky, šéfe.
Sakra!
- Vážně? Cale? Koksovej Calle? - Nech toho.
Proto už nejsi s Andersem?
Protože se taháš s tímhle blbem?
- Už spolu nejste? - Vyfotíš mě?
- Jak to? - Pro Elviru.
- Zaber i kolo. - Je to pravda?
Musíš…
Deset vteřin do startu.
Vrátí se?
- Jsem tu. Voda, helma. - Výborně.
- Tak na. - Jdem na to!
Jasně.
Bože.
Můžete vyrazit!
Zaberte.
Panebože.
Je vám 12?
Dej jim pokoj.
Zklidni se, ať nespadneš.
Táta na tebe něco volá.
Co děláš?
Promiň. Já…
- Chci trochu žít. - To já taky.
Drž se řídítek, prosím tě.
Kdy bude sváča?
Najíme se v Jönköpingu.
Dej si tyčinku.
Dobře. Tak čau v Jönköpingu.
Krucinál. Idiot.
- A nám je prý 12. - Přesně.
To je tvůj bývalý?
Ne, jen kamarád.
Dobře.
Tak co se děje, Liso?
Musíš se zeptat Anderse. Já nevím.
Víš, že nikoho lepšího nenajdeš?
Myslím Anderse.
To ti děkuju.
Určitě sedí někde na patníku a brečí.
„Co jsem to provedla?
Andersi, promiň. Vrať se.“
Tomu moc nevěřím.
Svým způsobem ji chápu.
Jo? Jak to?
Někdy má člověk pocit, že se má až moc dobře.
Celý život se za něčím honíš
a když to konečně najdeš…
jsi na to připravený?
Vážně si to zasloužíš?
Vypadá to, že je někde tady.
Perfektní. Můžeš mě navigovat.
Nemáš proteinovou tyčinku?
Idiot jeden.
Už mi kručí v břiše.
Hele!
- Zpomaluješ nás, brácho? - Cože? Ne, už končím.
Neočáchnem se?
Jo. Pauza by mi bodla.
Během závodu se nesmí plavat.
- Proč ne? - Protože nejsme na výletě.
Ale jdi.
Tak jdeš?
Je to otázka pěti minut.
Cože? Ne, už to mám. Jedeme dál.
Žebra zatracený.
- Pojďte. - Vždyť o nic nejde.
Jen se ochladíme. Bude to rychlovka.
V tom případě jeď s nimi.
Dělej si, co chceš. Klidně se bav…
Nebo jeď se mnou, jak jsme se domluvili.
Jaký to je?
Ne. Jasně.
Uděláme to podle tebe.
Náramně si to užijeme.
Pěkně, jak jsi mi slíbil.
Skvěle.
- Jedeš? - Panebože.
Ale ale!
Je to super!
Tak pojď.
Potop se.
Zatraceně!
Cákáš na mě.
Počkej.
Ne!
Naše oblečení.
- Cože? - Naše oblečení.
- Ne, uvidí ho. - Haló?
- Haló! - Vždyť…
Haló!
Fuck!
Jsme v Gränně.
Můžeme se tu porozhlídnout, jestli chceš…
- Co? - Máme dobrý čas.
- Jo. - Chceš?
- Ráda bych. - Dobře. Tak jo.
Kola necháme tady.
TRADICE OD ROKU 1859 STAROMÓDNÍ BONBÓNY!
Jde ti to.
- Jo? - Máš fyzičku.
Díky.
Zatracení brigoši!
Hele.
To vážně?
Proč ne?
Stůjte, sakra!
Stůjte!
- Hej! - Je rychlej.
Nashle!
Vy parchanti!
- Vrátíme vám je, slibuju! - Stůjte, zatraceně!
Stůjte!
To je něco.
Zlato. Tohle můžeme koupit Veře.
Bože…
- Jsi v pohodě? - Sakra!
Není vám nic?
- V pohodě? - Asi ano.
- Uklidím to. - Promiň, že se směju.
No…
- Vypadals legračně! - Jo.
Dobrý?
- To jsem si naběhl. - To se stává.
Někdo mi volá.
- Takhle? - Zajdu pro koště.
To bude asi dobrý nápad.
- Děkuju. - Ahoj, tati.
- Haló? - Slyším tě, tati.
Všechno v pořádku?
Chystáme se do Tivedenu.
- Cože? - Člověk nemůže pořád sedět doma.
Máte se dívat na pohádky na iPadu.
Nic víc.
To je skvělé.
- Pojedete tamtudy? - Tati, poslouchej mě.
- Nikam nejezděte. - Ne.
Brzy se uvidíme. Jeďte opatrně.
Ne, nikam nejezděte. Zůstaňte doma…
- Děláš si srandu? - Co?
Jsou na cestě do Tivedenu.
Tivedenu?
- Ano. - A proč?
- Nemám ponětí. - Danieli, to snad ne!
- Já za to nemůžu. - Zavolej mu zpátky.
- To zrovna dělám. - Dobře.
Já věděla, že to tak dopadne.
- Předpovídala jsi to. Výborně. - No ano, přesně tohle.
Nezvedá to.
Má vůbec dětskou sedačku?
Samozřejmě, že nemá dětskou sedačku. Ani TikTok.
Má 800 let.
- Fakt výborný. - Zatraceně!
Já se z těch bot zblázním!
Děkuju. Pardon.
- Kam jedeš? - Do Tivedenu!
Počkej na mě.
Do prčic.
Sakra..
Fajn. Nikdo jste to neviděl.
Pardon!
A konečně je čas na naše podskupiny.
Týmy, které chtějí dokončit závod
za méně než sedm, osm nebo devět hodin.
Hodně štěstí!
Gunnare?
Ahoj.
- Ahoj. - Už je to dlouho.
Ano, dlouho jsme se neviděli.
Máš s sebou vnouče?
Ano, to je naše Vera.
Ahoj, Vero.
Víš, co jsem včera viděla?
Ne.
Borůvky.
- Aha! - Takhle brzo.
No to ano.
Já čekám na lišky.
Měli bychom si zajít do lesa na procházku.
Co říkáš?
Jo, to by bylo fajn.
Se společností je to vždycky lepší.
To ano.
Dobře, já už budu muset jít.
- Ale ještě se uvidíme. - Ano. Ahoj.
Vero?
Hergot.
Vero?
Neviděla jsi Veru?
Odešla s tátou.
- Cože? - Odešla s tátou.
- Tam jsou. - Zastavte!
Zastavte, povídám!
Chci jít na houpačku.
Mám zmrzlinu.
Zlato, zpomal. Unavíš se.
Los, los, los!
- Recht! Držte se vpravo! - Achtung!
Pojeď doprava, zlato.
Entschuldigung.
Ja, ja. Entschuldigung, bitte.
Mám křeč.
- Musíme pokračovat. - To nejde.
V křečích nemůžeš jet na kole. Ne.
Mají tu masážní stan. Jako na zavolanou.
- Ježíši, to bolí. - Já vím. Vyřešíme to.
- Panikařím! - Neboj.
Bože.
Myslíš, že se něco stalo?
Samozřejmě, že nestalo.
Zavoláš mu ještě?
Už jsme skoro tam.
Zavoláš mu, prosím?
- Fajn, zavolám. - Děkuju.
Tchán nám hlídá dceru.
Bylo to nouzové řešení.
Kamarádka nechala dceru u známých.
Malá si chtěla jít zaplavat.
Aha.
Nebere to.
Problém byl, že neuměla plavat.
- Takže to nebyl nejlepší nápad. - Jak to dopadlo?
Utopila se.
Vtipné je, že kamarádka měla stejný pocit jako vy.
Cítila, že se něco stalo.
Musíte věřit své intuici.
Díky. To mi stačí.
Nemá cenu si dělat starosti.
- Co tím myslíš? - Nevíme, jestli se něco stalo.
Právě proto si dělám starosti.
Nevědět je to nejhorší.
Díky, paní Zachmuřená. Slyšel jsem dost.
Jsou trochu od písku, ale pořád…
Ne, díky.
Vážně? Jsou moc dobré.
Kámo!
Co jste sakra dělali? Byli jste na bleším trhu?
Dej nám pokoj.
Jdu na masáž. Vem si.
- Nechci, díky. - To jsou borůvky!
Jsou hrozně sladké.
Dala jsi Andersovi košem kvůli němu?
Anders dal košem mně. Zapomněl jsi?
A co se děje? Vracíš se do starých kolejí?
- Co to má znamenat? - Danieli!
Ahoj!
To jsi celá ty.
Jakmile se ti začne dařit, musíš to pokazit.
- Danieli! - Počkej!
Dospěj už, sakra.
Bojuj za to, na čem ti záleží.
- To děláš? - Rvu se jako lev.
- Fakt? - Ano.
- To vidím. - Musíme jet!
Už jdu.
Škoda, že seš zadaná.
Nech toho.
Čeho?
Máš přítelkyni.
Je konec. Jsem svobodnej.
Ale.
To mě mrzí.
A jsi v pohodě?
Tak schválně… Ležím tady vedle tebe.
Dostávám masáž.
Život nemůže být lepší.
Chybělas mi.
Vážně.
Na.
Díky.
Měl bys jí zavolat.
Ne. To ne.
Ale… Andersi, není jí dobře.
Nechová se racionálně.
- Zahodils prsten. - Jo.
- Myslí si, žes na ni zanevřel. - Prosím tě…
Měl bys jí zavolat. Udělej to. Zavolej jí.
- Mám? - Ano, hned.
Volej.
Dobře.
Nejsem tu první. To je hnus.
A není tu papír.
Liso, musíme si promluvit.
Samozřejmě, pane strážníku.
Můžu mluvit s Lisou?
Je v kadibudce.
Aha.
Hrůza.
- Volal tvůj přítel. - Cože?
A tys to vzal?
Nemá smysl pro humor.
- Pojď. - To snad ne.
Ne. To je naposledy, co jsem tě poslechl.
Naposledy.
Liso! Tak co?
- Jedeme? - Jo.
Bůh vám žehnej.
Dobrá práce.
Aleluja. Vítejte v Tivedenu.
- Někde by tu měli být. - Jo.
Chvála Bohu!
- Nechť vám Bůh dodá sil. - Ne, díky.
- Aleluja. - Aleluja!
Jsme v Tivedenu.
- Kde jsou? - Nemám ponětí.
- Jsme tu asi dřív… nejspíš. - Nevidím je.
- Vždyť… - Zavolám mu.
Sakra.
Vítej v Tivedenu.
Nemám ho.
- Co nemáš? - Nemám mobil. Asi mi vypadl.
Panebože!
No.
- Sakra. - Už mám skoro vybitou baterku.
Tak jistě. Celou dobu natáčíš.
Kde jsem ho nechal?
Já se zblázním.
Ahoj, Klaro.
Ahojte. Konečně jsme se spojili.
Už jsme měli strach. Je vše v pořádku?
- Ano, všechno mám pod kontrolou. - To je skvělé.
Jsme v Tivedenu a nemůžem vás najít.
Kde jste?
Přejeli jsme ho kvůli všem těm závodníkům.
Říkal jsem si, že bude lepší se sejít v cíli místo…
Vypnul se.
Haló?
Přeskočilo vám?
- Volám policii. - Ne. To není třeba.
Omlouvám se, spletl jsem si vás.
- Dědku blbej! - Pardon.
Jsi v pořádku?
- Sakra! - Co se děje?
Z nějakého důvodu nepočítal se závodníky.
- Čekají na nás v cíli. - Tak výborně. Jedeme.
Asi se potřebuju nejdřív najíst.
- Dobře. - Mají tam jídlo?
Dej si tohle a jedem.
Už nechci jídlo pro kosmonauty.
Potřebuju něco pořádného!
Jasně. Dobře.
Bude stačit tříchodové menu?
Fuck!
Já už nemůžu.
Mám dost.
Měla jsem poslechnout doktorku.
Koukni na ně.
Nějaká pařba nebo tak něco.
Pojďme!
Tam budou mít něco na bolest.
Co říkáš? Aspoň na chvilku.
Čeho se bojíš?
Pojď!
To je pecka!
Pojď.
Asi jsme moc rozdílní.
Jen jsem si to…
nechtěl přiznat.
Máme zprávy o nepovoleném rave festivalu v lese u Hjo,
severně od Norrsjönu. Máme nějaké volné jednotky?
Vezmeme to?
Jo.
Vůz 7940, jsme na cestě. Přepínám.
Bože, můj krk!
Můj zadek! Mám pocit, že hořím.
Zaber, Klaro. Bojuj.
Už toho mám po krk.
Zbývá už jen 80 kilometrů. Dělej!
- Jen 80 kilometrů? - To zvládnem.
Musíš jet!
Neřvi na mě!
- Jasný? - Nemusíš zastavovat, aby ses napila.
- Můžeš už… - Mohl bys sklapnout?
Můžu někdy udělat něco po svém?
Ty sklapni a šlapej!
Byl to tvůj nápad. Ne můj!
Ne, byl to nápad toho debilního terapeuta!
Možná jsme si měli koupit dům. To by byla větší zábava.
Renovovat venkovskou chatu? Výborný.
Promiň, to je blbost. To bychom spolu museli mluvit.
To radši ne.
- Víš, co bys měl dělat? - Ne.
Vylézt na nějakou horu.
Pak mi můžeš zavolat, až slezeš. Nebo ne.
Rád na nějakou vylezu.
- Hlavně abych nemusel být s tebou. - Výborně. Jasně.
- Dobře, nemusíš. - Skvělý, díky.
Skvělý bude nemuset komunikovat s někým,
kdo je uvnitř úplně mrtvej!
Tos přehnala, Klaro.
Víš ty vůbec…
kdy mi chybíš nejvíc, Danieli?
- Tak víš? - Nevím. Pouč mě.
Když jsi doma.
Obětoval jsem ten závod kvůli tobě.
- Kvůli nám. - Takhle ty to cítíš?
- Že jsi závod obětoval? - Panebože. Tohle je…
Danieli, slyšíš se vůbec?
Všechno, co není o tobě a tvých potřebách,
pro tebe znamená oběť.
Víš co, máš pravdu.
Je nad slunce jasné, že se musíme rozvést.
- Dobře. - To je to nejlepší, cos kdy řekla.
Nic lepšího jsem zatím neslyšel.
- Dobře. - Skvěle. Tak si jeď!
- Dělej, co vždycky. Odjeď! - Už jedu!
Už se těším, až se zítra vzbudím a nebudu muset být zklamaná!
Tak to je rozvod číslo 29.
Myslíš, že jede třicítka?
Já už nemůžu!
Šlapej.
Opři se do toho.
Promiňte.
Děkuju.
- Promiňte. - Můžete jet.
Dobrý den.
Neviděl jste tu pobíhat blonďatou holčičku?
- Ne. Kolik jí je? - Tři roky.
- Ztratil jsem ji tu. - A jak je to dlouho?
Bylo to před chvílí. Asi před hodinou.
- Volal jste policii? - Ne.
S tím vám pomůžu.
Zdravím. Tady Hagge, pořadatel Vätternrundanu.
Neříkej to příteli.
Ne, já nechci. Díky.
Určitě?
Jo. Děkuju.
A jedem!
Liso!
Ahoj.
- Dobrý den. - Co tady děláš?
Jedeme Vätternrundan.
To bych s výhřezem nemohla.
Tohle je Feffe.
- Ahoj. - Ahoj.
Co na to říkáš?
To je moc pěkný. Super.
- Není to skvělý? - Vytetujme si něco malýho.
Ne, já nechci.
Mohla bys mi vytetovat tři králíky?
Jako trojku, ale s králíkama.
Pročpak ten pláč?
Nevzdáte to, že ne?
Už to není daleko.
Já vím.
Ať už se cítíte jakkoliv, zítra vám bude mnohem, mnohem líp.
- Tak je to vždy. - Jo.
Vemte si tohle.
Na lepší náladu.
Já je znám stejně všechny zpaměti.
Nechte ho tady a já se pro něj pak zastavím autem.
Musíme žít
jeden pro druhého.
Využít ten čas, co nám byl dán.
Ahoj, zlato.
Už jsem vybrala tapetu. Bude se ti líbit.
Co to je za hudbu?
Je tu festival. Hele, já…
nepojedu dál, protože…
mám bolesti a musím skončit.
Jsi v pohodě?
Jo, jsem. Jen…
už nemůžu jet dál.
Stejně jsem na tebe pyšná. Jsi ta nejlepší máma na světě.
Nezapomeň na to.
Ještě ti zavolám, jo?
Dobře. Mám tě ráda.
Já tebe taky.
Co tady děláš?
Otázkou je, co tady děláš ty?
Viděl jsem vás.
- Cože? - V tom rybníce.
A já taky.
- Sledoval jsem tě v závodní aplikaci. - Až ze Stockholmu.
K ničemu nedošlo, Andersi. Nic…
- Nic pro mě neznamená. - Musím pracovat. Prohledej ji.
- Andersi! - Čau.
To kolo si odlož. Odlož ho stranou.
- Jsou tam dole. - Jo.
Máš u sebe něco ostrého?
- Ne. - Vzala sis něco?
Ne.
Jede peloton! Držte se vpravo!
- Výborně, Danne! - Danne!
Dobrá práce, Danne.
Tým Win IT sem!
Win IT!
Naplňte si lahve.
Devadesát vteřin!
- Rychle. - Nezdržujte se.
Danne, jak to jde?
Jde to.
Nejel jsi s Klarou?
No, ona…
skončila.
Ne, před chvílí jsme ji viděli. Šlape jako blázen.
Vypadá to dobře!
Cože?
- Co se stalo? - No…
podělalo se to.
Měl to být váš společnej projekt.
Ukázalo se, že mě nenávidí, takže žádný projekt není.
To není pravda. Jede kvůli tobě 320 kiláků.
Deset vteřin!
Připravení?
Nepokaz to, Danne.
Ne, nepokazím.
Jedeme!
Jedem!
Krátká pauza. 90 vteřin. Hlídejte si čas.
Rychle!
Klaro!
Můžeš zastavit?
Klaro!
- Nechceš zastavit? - Cože? Ne.
- Můžeme to ukončit. - Ne.
Jestli chceš.
Nechci, abychom…
Nechci rozvod. Chci, abychom…
to spolu vybojovali.
Život je jako jízda do velkýho kopce. A já chci jet s tebou. Víš?
Nechci jet sám.
- Promiň. - Promiň.
Ne, ty promiň…
Jedeme dál.
- Chci jet dál. - Jo? Určitě?
Jo.
- Tak jedeme. - Jo.
- Pojedeme spolu. - Chci s tebou jet do cíle.
Dobře.
- Miluju tě. - I já tebe.
Tak jo, jedem, než dostanem křeč.
Co byste řekli na trochu hudby?
Dvě hodiny do Stockholmu. Nemáte někdo dobrý playlist?
Ale kde byla?
Rodina ji našla v parku za čerpací stanicí.
Tady je.
Vero!
Dědo!
Veronko moje. Takhle nemůžeš utíkat.
Tady je tým Win IT ze Stockholmu
s časem osm hodin, 54 minut a sedm vteřin.
Lásko!
Gratulujeme! Výborně!
Gratuluju!
Pozor, zlato! Opatrně!
Gratuluju!
- Páni. - Pro tebe.
Děkuju. Pivečko.
Ahoj.
Bylo to dobrý!
Nic necítím. Jen šlapu.
To zvládnem.
- Děkuju. - Jasně.
POLICIE
Andersi.
Nevím, proč všechno dobrý podělám, ale…
jsem asi taková.
Nebo možná vím proč.
Bála jsem se, že mě necháš.
A uděláš tohle?
Já vím.
Je to pěkně debilní.
To je.
Chápu, jestli mi nechceš odpustit.
Ale s Elvirou jste to nejlepší, co mě kdy potkalo.
Jestli to můžu nějak napravit, udělám to.
Udělám cokoliv.
Víš co?
Představím tě kamarádce.
Je krásná, svobodná.
Není vůbec dramatická.
Andersi!
Jak ti mám věřit?
Já nevím.
- Spala jsi s ním? - Ne.
Ne, Andersi, přísahám.
- Piješ zase? - Ani kapku.
Těžko se mi věří, že někdo jako ty
může mít zrovna mě tolik rád.
Honím se za tebou po půlce Vätternu.
Z nějakého důvodu.
Copak to nechápeš?
Nejsem opilec na lavičce.
Já vím.
Promiň mi to. Já vím.
Neměl jsem na tebe tak tlačit s tím domem a tou…
zatracenou svatbu.
Promiň.
Už ho vidím. Už se blíží.
Birger „Ohnivák“ Larsson je na cílové rovince.
S časem 24 hodin, 12 minut a 18 vteřin.
Výborně!
Předávám slovo Ann-Kristin za cílovou páskou.
Tady ho máme!
Gratuluju, Birgere!
Jak se cítíte? Máte radost?
Tu mám v jednom kuse.
Odnesl jste si z dneška něco speciálního?
No…
,Dalo by se říct že život je trochu jako tenhle závod.
Někdy je to boj,
někdy vjedete do příkopu nebo zabloudíte.
Ale musíte znova nasednout a šlapat.
A brzy budete na správné cestě.
Trochu silnější, moudřejší,
s odřenými koleny, ale…
s tím se dá žít.
To léčí.
Tak podívej…
Gratuluju.
Děkuju.
Hele!
- Ahoj! Podívej, kdo je tady. - Ahoj, zlato!
Ahoj!
- Všechno v pořádku? - Jistě.
- Super. - Šlo to jak po másle.
Vidíš, Klaro. Jako po másle.
Honem si plácni!
Panno, panno rozmilá,
Kolotoč tu máme, lístky prodáváme,
Pro velké za deset, pro malé za pět.
Pospěš si, pospěš si, brzo už to začíná.
Ó ha ha há, točí se jak drak.
Pro Anderssona, Pettersona, Lundström a nás.
Ó ha ha há, točí se jak drak.
Pro Anderssona, Pettersona…
Co to je?
- Taková maličkost. - Mám to otevřít?
Jo.
Kecáš!
Tys ji koupil?
- Myslel jsem, že ji chceš. - Ale…
Na Daniela Nylandera je tohle hodně spontánní.
Říkal jsem si, že by ti… nebo nám
mohla stará chatrč, co potřebuje opravit, přijít vhod.
Prkno po prkně, hřebík po hřebíku.
Připijme si na…
Je skvělý, že je tak blízko Vätternu.
- Můžeme trénovat na plavecký závod. - V žádném případě.
Proč ne?
Ty se bojíš vodníka.
Už to tak bude.
Potřebuju si dát pauzu.
Žabička, jak je malinká.
Koukej!
Podívej, žabička, jak je malinká.
Zlato!
Kdo je to?
Já nevím. Vypadá jak farářka.
Kvaky kvak, kvaky kvak…
Co se děje?
Možná to není v Dalarně a nebude tu 200 hostů,
ale hlavní jsme my dva.
Ta je naše? Tys ji sem zavolala?
Dobře.
Co na to říkáš?
Už jsem tě požádal o ruku, tak se z toho nevykroutím.
- Zdravím. - Zdravím.
- Christina.
- Jsem Anders. - Dobrý den.
Jste připraveni?
Jsme?
- Ano. - Ano.
Dobře. Můžu vás na chvíli vyrušit?
Pojďte prosím trochu blíž.
Pojďte.
Oslavujete zde slunovrat.
Možná si říkáte, co tu dělá farářka?
- Ano, to mě zajímalo. - Trochu.
Vykonáme tu menší svatební obřad
Lisy a Anderse.
Vezmeme to popořadě, ano?
Musíme?
- Dobře. - Můžeme?
- Ano. - Jsme připraveni.
Vážení nevěsto a ženichu.
Sešli jsme se tu před Bohem, abychom spojili svazek Lisy a Anderse.
Překlad titulků: Daniel Albrecht