A távolság még fontosabbá teszi az időt.
A távolság mutatja meg, mennyit ér valaki.
Annak a távolságnak szenteltem az életem.
Annak… a 100 méternek.
Elkészülni!
TOGASHI
Togashi, te simán meghódíthatod a világot!
Ugyan már!
Biztos nem valami nagy élvezet velünk futni.
Őszintén szólva még sosem élveztem senkivel a futást.
- Japán leggyorsabb általános iskolása. - Hé!
Togashi, igazán lehetnél büszkébb is magadra.
Tényleg?
Jól vagy?
Igen…
A hangodból ítélve rosszul vagy.
Jól vagyok…
Teljesen kifulladtál.
Már megszoktam.
Megszoktad?
- Köszönöm. - Nincs mit.
Csendet kérek!
Ő az új diákunk, akiről tegnap beszéltem.
Tegnap…
Tegnap?
Ő Komiya, az új osztálytársatok.
Fogadjátok szeretettel!
Rajta, mutatkozz be!
Sziasztok, Komiya vagyok.
Nem hallok semmit!
Hé! Ismételd meg, légyszi!
Gyerekek! Mit mondtam?
De hát nem köszönthetem, ha még a nevét sem tudom.
Elég ebből, Genta!
A háromszög belső szögeinek összege mindig 180°.
Nem 360°, ne essetek bele ebbe a tipikus hibába!
A paralelogramma elég megtévesztő, úgyhogy figyeljetek rendesen!
Jól van. Következő!
Mi van, ha veszítek?
Elkészülni!
Ez hihetetlen!
Komiya!
Hé, Komiya!
Komiya!
Togashi…
Hol vagyok?
A házam közelében.
Elkísérlek a folyóig.
Szóval szeretsz futni?
Nem, a futás nehéz.
Akkor miért futsz?
Mert elhomályosul minden.
Mi az a minden?
A valóság.
Valahogy megnyugtat, ha valami a valóságnál is jobban fáj.
Na szia!
Jó, de…
ez nagyon rossz indok a futásra.
Rossz indok?
Hogy is mondjam?
Nekem nincs semmim.
Nem igazán tudom, hogy kéne kijönnöm az emberekkel.
És a problémákat sem tudom megoldani, így amikor csak lehet, elfutok előlük.
Még ha csak átmenetileg működik is.
Szóval nekem ez már így is megéri.
Tudom, hogy a futás egyedül nem oldja meg a problémáimat.
Tévedsz, Komiya.
Tessék?
Nyilván a futás semmit nem old meg,
de egy dolgot azért tudok.
Mit?
Van egy nagyon egyszerű alapszabály.
Ha te vagy a leggyorsabb a 100 méteren, szinte bármit megoldasz.
Szinte bármit? Hogy lehetsz ebben ennyire biztos?
Mert nekem bevált.
Akkor…
én még…
nem késtem le arról, hogy még gyorsabban fussak?
Ezt neked kell eldöntened.
Ez… az én döntésem.
- Sziasztok! - Viszlát!
Togashi!
Menjünk át Kawanóhoz játszani!
Bocsi, most nem megy. Ma dolgom van.
Sziasztok!
Hagyjuk! Vele se lehet már csinálni semmit!
Dolgozzanak a karok is!
Mintha tiszta erőből elrugaszkodnál a földtől!
Magasabbra!
Togashi, átjössz ma hozzám játszani?
Bocs, de nem érek rá.
Mi van? Ma sem?
Holnap tali!
Mi van vele mostanában?
Sokat javultál. De mindennap futni biztosan fárasztó.
Jól vagyok. Minél többet futok, annál könnyebbnek érzem. Kezdem élvezni.
Mindjárt itt a sportnap, ma inkább pihenj egyet!
Nincs idő pihenni.
És szeretnék még többet tanulni tőled.
A pihenés is része az edzésnek.
És jó lenne, ha új cipőt is vennél.
Hát…
Még szerencse, hogy pont ma volt technikaóra.
Ezzel körbetekerem, és…
Várj, Komiya! Ez egy kicsit…
Kész. Így jó lesz.
Nem igazán. Borzalmasan néz ki.
Azért hordani lehet.
Nagy nehezen.
A szüleid nem vesznek új cipőt?
Hát, igazából szeretnék, ha vennék egy újat.
De ebben edzettem végig, úgyhogy ebben akarok indulni.
Ha megnyerem a 100 métert, akkor aranyérmet kapok, ugye?
Igen, kapsz egy olcsó medált.
Akarom azt az érmet. Jó lenne, ha egyszer végre nyernék egy versenyen.
Nagyon szeretnék nyerni!
Menni fog!
A fiúk 100 méteres síkfutása hamarosan elkezdődik.
Baromi gyors.
Ő Togashi, ugye?
A befutók jöjjenek ide!
Minek egyáltalán versenyezni Togashival?
Ma van a sportnap.
Hol van Togashi?
Hé! Új srác!
Fejlődtél már valamit a futásban?
Ebben fogsz futni?
Ahogy gondolod.
Togashi! Itt vagyunk!
Mindenki álljon a rajthoz!
Elkészülni!
Gyerünk, Komiya! Higgy a gyorsaságodban!
Ez az!
Most következik a 100 méteres síkfutás díjátadója.
Gratulálok!
Tegnap, a Japán Középiskolások Országos Bajnokságán
Nigami Takeru, egy volt válogatott versenyző fia nyerte a 100 méteres futást.
A tizedikes tanuló eredménye
rendkívül nagy visszhangot keltett a sportvilágban.
Elnézést!
Togashi!
Köszönöm, hogy bejöttél.
Nincs mit.
Ezt nézd meg!
Atlétikai Magazin?
Ez szuper, Togashi!
Igen. Tani tanár úr kért meg. Egy magazinba lesz.
Egy interjú Nigamival együtt? Ez szuper!
A sulija nincs messze innen, ugye?
Nincs.
Szerinted nála is gyorsabb vagy?
Nigami biztos gyorsabb nálam.
Én nem vagyok ebben biztos.
És ha inkább lefutnád vele a 100-at, ahelyett, hogy beszélgetnél vele?
Az teljesen kizárt.
Gondolod?
- Nigami benne volt a tévében! - Király!
Baromi gyors.
Togashi versenyezni fog Nigamival?
Több tiszteletet! Nigami idősebb nálunk.
Megjött Nigami.
Elnézést a késésért!
Ne állj fel!
Nagyon örülök, Togashi. Nigami vagyok.
Azta! Ő tényleg Nigami!
Mondtam már, hogy beszélj tisztelettel!
Akkor elkezdjük?
Én készen állok, asszonyom.
Én is.
Szeretnéd te kezdeni, Togashi?
Persze!
Akkor…
Te miért futsz, Nigami?
Hogy első legyek, mi másért?
És te?
Örültél, amikor rájöttél, hogy tényleg ennyire gyors vagy?
Igen.
De ha egyszer nyersz, utána már nincs olyan, hogy csak élvezetből csinálod.
De ezt már te is tudod.
Ha egyszer erre a távra tetted fel az életed, akkor futnod kell tovább.
Az eredmények rabja vagy.
Futni egyszerű,
de ha a sportban akarsz maradni, ha számítani akarsz,
mindig csúcsformában kell lenned.
Togashi ügyes. Te mit gondolsz róla?
A tempója, az egyensúlya, a ritmusa, ahogy átteszi a súlyát…
Tényleg még csak általános iskolás?
Ötvenszer!
Togashi, ötvenszer jobb vagy, mint ahogy gondolod magadról.
Ötvenszer?
Köszönöm.
Nézzétek! Mindjárt elkezdik.
Negyven méternél fotóznak, onnantól nem kell hajtani.
- Rendben. - Rendben.
Kezdhetjük, ha készen álltok.
Készüljetek a rajthoz!
Elkészülni…
Togashi nyert?
Szerintem Nigami a fotó után már nem is futott tovább.
Szép volt, Nigami!
Köszönöm.
Jók lettek a képek.
Úgy tűnt, mintha komolyan versenyeznél. Majd' kiugrott a szívem!
Remek cikk lesz belőle, köszönöm neked.
Te nyerted volna a versenyt,
ha Nigami nem áll le a felénél.
Nem hiszem. Ő csak azt tette, amit kértek.
Talán azért állt le, mert látta, hogy vesztésre áll?
Ugyan már!
Azt hittem, mindketten mindent beleadtatok.
Legalábbis te biztosan, Togashi.
Csak azért, mert én nem tudok félgőzzel menni.
Amikor futok, nem tudom visszafogni magam. Mindig teljes erőből csinálom.
És ma, amikor találkoztam Nigamival, rájöttem, miért van ez így.
Szerintem egyszer még Zaitsu országos rekordját is megdöntheted.
Na, az már egy kicsit túlzás!
Togashi!
Lehetne egy kérésem?
Mi lenne az?
Versenyezhetek veled 100 méteren?
Mármint most?
Igen. Egy igazi versenyen.
A 100 méter ott lesz annál a fánál, jó?
Jó.
Akkor indulunk, amikor a vonat átmegy a fejünk felett a sínillesztésen.
Az első szerelvény, rendben?
Jól vagy, Komiya?
A végén visszafogtad magad, Togashi?
Nem, mondtam, hogy az nem megy. Teljes erőből futottam.
Nagyon köszönöm.
Akkor szia, Togashi!
Holnap találkozunk!
Először is van egy szomorú hírem.
Komiya tegnap váratlanul elköltözött
családi okok miatt.
Már kezdett beilleszkedni, szóval tényleg sajnálom.
Mit lenne, ha írnátok neki egy levelet?
Mekkora győzelem volt ez, Togashi!
Már az első futamban mindent beleadott. Ez továbbra is a védjegye.
MITO SHINKIN BANK STADION
A hármas pályán Sakaguchi, a Minami Daisan Általános Iskolából.
Ez itt a Japán Általános Iskolások Bajnokságának 100 méteres döntője.
Mindenki Togashit figyeli, a címvédő bajnokot.
Két éve lett először bajnok,
és azóta minden versenyét megnyerte.
Togashi engem a jelenlegi országos csúcstartó,
Zaitsu felsős éveire emlékeztet.
Így van. A sportszakmát egyre jobban foglalkoztatja,
meddig törhet fel Togashi.
Mindjárt elkezdődik a fiúk 100 méteres döntője.
Elkészülni!
A pálya nem csak baseballra van!
- Az ott nem Togashi? - Hol?
Nem vagyok benne biztos. Aoi!
Togashi! Ugye? Tudtam, hogy te vagy.
Igen.
Választottál már klubot? Nem csatlakozol egyhez?
Vagy máshol szoktál edzeni?
Bocs, nem akartalak így megijeszteni. Szóval tényleg ide jársz?
De miért? Simán mehettél volna valami menő sportiskolába.
Ez közel van hozzánk.
- Csak ezért? - Igen.
Bocs, túl sokat kérdezgetlek.
Semmi gond, szia!
Megtennél egy szívességet?
Bocs, de nem.
Még nem is mondtam…
Fura érzésem van.
De nem lenne fura kérés.
- Csatlakoznál az atlétikai… - Tudtam. Szia!
Várj! A nevem Asakusa Aoi.
Én Togashi vagyok.
Tudom. Csatlakozhatnál az atlétika klubhoz.
Jelenleg csak hárman vagyunk.
Senkit sem érdekel az atlétika.
Elnézést!
Aoi!
ÁLTALÁNOS ISKOLÁSOK BAJNOKSÁGA, 100 MÉTERES DÖNTŐ
Jó reggelt!
Ki az a srác?
Togashi.
De miért bujkál?
Hát, nem egyszerű híresnek lenni.
Elnézést, a péksütemények már elfogytak?
Igen, de…
Tessék, ez az utolsó.
Biztos? Nagyon köszönöm!
Te vagy, Togashi, ugye? A 100 méteres síkfutás királya.
Igen.
Félretettem neked egyet.
Asakusa!
Te emlékszel a nevemre? Köszönöm.
Mázlista vagy! Én is szeretem azt a zsemlét.
Neked adom.
Nem kell, a tiéd.
Kérhetnék inkább egy szívességet?
Mi lenne az?
- Meg akarod nézni, hogy futok? - Igen.
Minek?
Hogy gyorsabb legyek.
Persze nem annyira, mint te, csak jobb szeretnék lenni.
Tudom, te ezzel nem nyersz semmit, de…
Ha belemegyek, békén hagysz?
Ígérem.
Állásból…
Guggolórajtból indulj!
Jól van.
Na, figyelj!
Oké, mehet!
Mi a fene történt?
Ez hihetetlen!
Elképesztő!
Tényleg elképesztően jó vagy!
Milyen naiv voltam, azt hittem, tanulhatok valamit egy zsenitől.
De azért köszönöm.
Nincs mit.
Örülök. Már azt hittem, valami nincs rendben veled.
Hallottam a pletykákat.
Nem vagyok egy nagy tehetség, azt sem tudom, honnan jön ez az egész…
De tényleg úgy gondolom, hogy az atlétika
egy gyönyörű sportág.
Te más vagy, mint mi. Bármit meg tudsz csinálni, amit csak akarsz.
Te biztos élvezed az atlétikát, mert egy fantasztikus sport.
Ne érts félre! Nem akarok rád erőltetni semmit.
FIGYELEM: AZ ATLÉTIKA KLUB MEGSZŰNIK
Micsoda?
Nem gondoltam volna, hogy egyetlen egy új tagunk sem lesz.
Az atlétika kiment a divatból.
Elnézést!
Togashi!
Sziasztok!
Már korábban jelezték, de mi nem foglalkoztunk vele, és folytattuk.
De miért?
Ahhoz, hogy a klub működhessen, legalább öt tagra van szükség.
Öt tagra…
Tehát ha csak én csatlakozom, az nem segít.
Mit mondtál, Togashi?
Várjatok egy kicsit!
Azt mondta, hogy csatlakozik, ugye?
Igen, azt.
Komolyan mondod?
Igen.
De úgy tudom, hogy egészségügyi problémáid voltak.
Az csak pletyka. Egyébként is, azt én kezdtem el terjeszteni.
- Micsoda? - Mindegy.
A gond az, hogy öt tag kell egy klubhoz.
De, uram, én jelentkeztem, még ha egy kicsit nagyképűen is hangzik.
Nem tudna kivételt tenni?
Igen, értelek.
De vannak szabályok, amiket be kell tartani.
Akkor mit tegyek?
Jól van, elhalasztom a bezárást, de a klubnak bizonyítania kell!
Akkor a kérésetek teljesen indokolt lesz.
Értem.
Nem mondod!
Mikor lesz a következő verseny?
A szomszédos iskolák között lesz egy verseny.
Akkor indulunk rajta!
- De… - Igen?
Lesz egy 4×200 méteres vegyes váltó is.
A váltót nyugodtan kihagyhatjuk, nem?
De a váltó számít ott az igazi versenyszámnak.
Az íratlan szabály szerint az, aki azt a számot megnyeri, mindent visz.
Indultam vegyes váltón hetedikes koromban. Őrületes volt!
Értem, tehát ha megnyernénk a váltót, az nagy lökést adna nekünk.
Úgyhogy kell még valaki.
Azt mondtátok, hogy hárman vagytok, nem?
Láttátok a harmadik tagot valaha?
Igen, ő lenne a tökéletes jelölt, de…
- Ugye? - Igen.
Egy pillanat, Togashi.
Igen?
Nagy öröm lenne, ha csatlakoznál a klubhoz,
de…
Gondolom, kitaláltátok. Azt terveztem, hogy abbahagyom a futást.
Igazából egy ideje elakadtam.
A felsős éveim alatt nem sokat fejlődtem.
Féltem futni, de féltem abbahagyni is.
Egészen tegnapig, amikor megkértél, hogy fussak.
Amikor tiszta erőből futottam, valami eszembe jutott.
Hogy mennyire gyors vagyok.
Úgyhogy úgy döntöttem, adok még egy esélyt a futásnak.
Én vagyok az, aki köszönettel tartozik. Úgyhogy köszönöm.
Ne, kérlek! Csak szerettem volna látni, ahogy futsz, semmi mást.
Akkor csatlakozhatok a klubhoz?
Hát persze! Üdv az atlétikai klubban, Togashi!
Ő tökéletes tag lenne, ha benne lenne a dologban.
Ennyire jó a srác?
De nagyon ritkán jön le a klubba.
Ne reménykedjünk annyira, de holnap menjünk el hozzá!
Miért nem most?
A domb tetején lakik.
Jól van.
Igen?
Szia, Asakusa vagyok.
Mit akarsz?
Tudunk kicsit beszélni?
Ez Nigami?
Kizárt.
Tudtam, hogy ezt mondod majd.
Miért olyan iskolába jársz, ami nem erős atlétikában?
Ezt én is kérdezhetném tőled.
Hát ez…
Túl keményen edzettem, és tönkretettem a hátamat.
Nem ment már a futás, úgyhogy visszajöttem ide.
De akkor miért vagy klubtag?
Csak papíron vagyok, mert muszáj volt választanom egy klubot.
Asakusa folyton nyaggatott, úgyhogy belementem, hogy felírjon.
Még mindig fáj a hátad? Vagy tudnál futni?
Ki tudja?
Megpróbálhatnád újra.
Nem érdekel a dolog.
Biztos?
Nézzétek,
vannak olyan hülyék, akik hagyják, hogy a 100 méter tönkretegye az életüket.
Akkor?
Van most egy kis időd?
Mennyi időre gondoltál?
Tíz másodpercre.
Kilencvennyolc, 99, 100.
Itt van.
Oké.
Fél éve nem futottam.
Te adod meg a jelet, Asakusa.
Jól van.
Nekem nincs is beleszólásom?
Te nem is tudod, milyen gyors vagy, ugye?
Ötvenszer.
Ötvenszer gyorsabb vagy, mint hiszed.
Úgyhogy az eredmény borítékolható.
Készen álltok?
- Igen. - Készen állok.
Jól van!
Álljatok a rajthoz!
Elkészülni!
Ez hihetetlen!
Mennyi lett?
12,13 másodperc.
Tizenkettő?
A verseny három hét múlva lesz.
Állítsuk fel a sorrendet, hogy hatékonyabb legyen az edzés!
- Az első, Asakusa. - Oké.
- A második, Shiina. - Jó.
Ti futjátok a táv első felét.
A harmadik Togashi.
Oké.
Én leszek a befutó.
Ne Togashi legyen a befutó?
Szerintem is.
Lehet, hogy bölcsebb döntés lenne, de…
Addigra csúcsformában leszek, bízzatok bennem!
Jól van.
Én az alsó átadást szeretem.
Az alsó átadást?
Az gyorsabb, mint a felső átadás,
de nehezebb meglátni a stafétát, és átadni, nem?
Azért egy próbát megér, nem?
Tudom, hogy milyen veszélyekkel jár.
Le kell győznünk a Katsunishit!
A Katsunishit?
Igen. Nigami előző iskoláját.
Jó lesz megverni őket.
Igen, méltó ellenfelek.
A fenébe! Az alsó átadás nehezebb, mint gondoltam.
Lehet, hogy elsiettem.
A stafétát!
Nagyon gyorsak.
Teljesen más szinten vannak. De azért mi is odatesszük magunkat.
- Folytassuk! - Igen.
Nigami ott maradt edzeni. Lehet, hogy túlhajtja magát.
Igen. Úgy tűnik.
Muszáj hajtania, hogy újra formában legyen,
de a háta akkor is egy időzített bomba.
Ez igaz.
Mi van veled, Asakusa? Nagyon jókedvűnek tűnsz.
Persze hogy jó kedvem van! Togashival és Nigamival futok együtt.
Suzume, sztáratlétákkal fogjuk lefutni a váltót.
Pedig a klub már majdnem megszűnt…
Most, hogy így mondod, ez tényleg szuper!
Bár Nigami állandóan rosszkedvűnek tűnik,
Togashi pedig egy teljesen hétköznapi srácnak bizonyult.
Szóval egyáltalán nem esett le.
Milyen srácnak hittetek engem?
Olyan vagy, amilyennek gondoltalak.
Összevissza beszélsz.
Szerintetek még mindig bezárhatják a klubot?
Nem fogom hagyni.
VEGYES VÁLTÓ, 800 M
Elfelejtettél valamit?
Csak azért jöttem, hogy megnézzem, nem hajtod-e túl magad.
Mármint tudom, hogy tudsz magadra vigyázni,
de egy hosszabb kihagyás után nagyon könnyű túlzásba esni.
Ezzel csak rontasz a helyzeten.
Két nap múlva itt a verseny. Óvatos leszek.
Akkor jó. Akkor én megyek is.
Miért jöttél ebbe a suliba?
Egy jobb iskolába is mehettél volna.
A nyomás miatt?
Elkezdtem függeni tőle.
A futás volt a legkönnyebb út számomra.
Azért számítottam,
és azért nem voltam egyedül, mert gyors voltam.
Ez velem is így volt.
Mivel apám ismert sportoló volt, mindig elvárták tőlem, hogy győzzek.
Amit akkor mondtam neked, azok valójában apám szavai voltak.
„Ha a sportban akarsz maradni, mindig csúcsformában kell lenned.”
Elviselhetetlen volt a nyomás.
Figyelmen kívül kellett hagynom a testi tüneteket.
Amit a pálya ad, el is veszi.
Ha tartasz ettől, nincs mese: mindig nyerned kell, akár 0,001 másodperccel is.
Ez az egyetlen hely ahová újra visszatérhetünk.
Azt hittem, Togashi és Nigami már nem versenyeznek.
Nem vágom.
Te jó ég! Mindenki őket figyeli.
Hát, eléggé feltűnő páros. Vonzzák a tekintetet.
Mi a helyzet?
Rég láttalak! Kimozdultál végre a kis kuckódból, Nigami?
És te még mindig lassú vagy, Onomichi?
Keménykedj csak nyugodtan, öregem!
Ki az a srác?
Ő Onomichi Hirokazu. Nigami mellett egész életében háttérbe szorult.
Hallak titeket, nem baj?
Mindig azzal mentegetőzött, hogy ő a legfiatalabb az évfolyamban.
Majdnem egy évvel vagy idősebb nálam! Az hatalmas korkülönbség volt.
Legalább egy kis tehetség szorulhatott volna beléd.
Te március 29-én születtél, ugye?
Te meg április 2-án, ugye?
De most nem szeretnék kikapni valakitől, aki egész nap a szobában gubbaszt.
Mit művelsz, Onomichi?
Mester!
Koncentrálj a versenyre!
Igenis! Elnézést, uram!
Végül az Iwani Középiskolába mentél?
Jó reggelt, uram!
Ma van a nagy nap.
Az elmúlt három hétben mindent megtettünk, amit tudtunk.
Ez a verseny más iskoláknak inkább csak bemelegítés,
de akkor is megvan a maga méltósága.
Ezen a 800 méteren…
megmutatjuk nekik, hogy kik vagyunk.
Egyáltalán nem rossz.
Méltó ellenfél.
Szerinte.
Nigami! Te mit ücsörögsz ott fent?
Mikor mondtam olyat, hogy indulok 100-on?
Értem, te csak a vegyes 4×200 méterre készülsz, igaz?
Mutasd meg, öregem!
Nagyon pörög.
Egy igazi idióta.
Nemsokára kezdetét veszi a 4×200-as vegyes váltó.
- Ott van Togashi! - És Nigami is.
Egy csapatban vannak? Azta!
Álljanak a rajthoz!
Elkészülni!
Aoi!
Suzume!
Szép volt!
Sikerült!
Iwani gimi, kapjátok össze magatokat!
Sajnálom!
Még fel tudok zárkózni.
Igazságos küzdelem lesz.
Bocs, de én…
nem veled versenyzek.
Nigami!
Megmarad a klub?
Igen. És a nyári bajnokságra is neveznünk kell.
Az igazgatóhelyettes kérte.
Miért pont ő?
Régen ő is futó volt, és a Katsunishi edzője
fölötte járt az évfolyamban, igaz?
Igen, igazad lehet.
De akkor ez jó hír, ugye?
Igen.
Hát persze!
Nem vagyok túl lelkes,
de jó, fussunk!
Togashi megjavította a bajnokság rekordját.
Az országos versenyen simán tarolni fog.
Az biztos! Nincs komoly ellenfele.
És Nigami?
Túlzásnak gondolom, harmadik lett, épphogy bejutott az országos versenyre.
És Tsuneda, aki Kjúsúról jött?
Nem rossz, de Togashival nincs egy súlycsoportban.
Togashinak volt egy gyengébb időszaka,
de mostanában állandóan megdönti az egyéni rekordjait. Igazi buldózer.
Akár Zaitsu idejét is megdöntheti.
Az érdekes lenne.
Kitakjúsúban valaki épp most hozta Zaitsu országos rekordját!
- Na ne! - Tsuneda?
Egy ismeretlen kilencedikes.
Mi a neve?
KILENCEDIK ÉVFOLYAM: KOMI…
Ilyen sort többnyire csak az elitiskoláknál látni, mi?
Gondolom.
Numano vagyok, a Daitó suliból.
Te honnan jöttél?
Komiya vagyok. De nem voltam tagja az iskolám atlétikaklubjának.
Te most akarsz elkezdeni futni? Pont ebben az elitsuliban?
Igen, egyedül edzettem, pont azért, hogy egyszer ide bekerüljek.
Tényleg? És hol laksz?
Fent, a Nakacu-hegynél.
Akkor a vonatozás kemény lehet.
Igen, ezért járok bringával.
Jesszusom! Mennyi idő alatt érsz be?
Két óra alatt.
NISHIZAWA GIMNÁZIUM
Felkészülni!
Azt a mindenit!
Tsuneda tényleg nem semmi!
Örülök, hogy megismerhetlek titeket. Tsuneda vagyok, a klub vezetője.
Pedig még csak egy tizedikes, vágod?
Az alkalmassági futás ijesztően hangozhat,
de akárhol futjátok, a 100 méter mindig 100 méter lesz.
Elkészülni!
A 23-as srác elég ügyesnek tűnik.
Kár, pedig jól indult.
Az a kilencedikes elképesztően rajtolt.
Úgy tűnik, robbanékony típus.
Komiya!
Eszméletlenül gyors voltál!
A vége felé kicsit belassultál. Jól vagy?
A rajtod elképesztő volt, még a darabos mozgásod ellenére is.
Viszont kiváló az egyensúlyérzéked.
Komiya a táv második felén mindig belassul, nem?
Igen.
Gondold át a kérdéseket!
A kérdéseket? Ja, holnapra?
A beszélgetés Zaitsuval nagyon menő lesz!
Nem olyan nagy szám.
Kezdem én, mert én vagyok az elnök, de nyugodtan kérdezhet bárki.
Én lámpalázas lennék.
Mint korábban is mondtam, a középiskolás évek
kulcsfontosságúak a pályaválasztásotok szempontjából.
Az ötszörös országos bajnok,
iskolánk egykori diákja, Zaitsu, kivételes lehetőséget ad nektek.
Úgyhogy kérlek, figyeljetek jól, hallgassátok meg!
Zaitsu, kérem, fáradjon a színpadra!
Ne agyaljatok sokat, ne vegyétek komolyan a világot,
ne védekezzetek folyton, és akkor is támadjatok, ha nyerésre álltok!
Most pedig jöhetnek a kérdések!
Nekem van egy!
Halljuk!
Tsuneda vagyok, az atlétika klub elnöke.
Zaitsu, egész eddig… Jaj, köszönöm!
Zaitsu, önnek annyi rekordja van,
hogy senki sem érhet a közelébe. Miért keresi az újabb kihívásokat?
Élőlény vagyok. Egy nap meghalok, és soha többé nem születek újra.
Ezért.
Hát, köszönöm szépen.
Lenne még egy kérdésem.
Hogyan készül fel fejben, amikor nagy versenyeken indul?
Nem foglalkozom azzal, hogy legyőzhetnek, csak a futásomra figyelek.
Rettegek a vereségtől, és görcsösen hajtom a jó eredményt.
Tehát hangulattól függően kapcsol át fejben?
Nem, mindkettőből egyszerre merítek erőt.
Akkor ezért nem ideges semmilyen helyzetben?
Nem, pont azért, hogy élvezni tudjam az idegességet.
Értem.
Nagyon köszönöm.
Következő!
Igen.
Te, ott!
A nevem Komiya.
Zaitsu, ön…
hogyan őrzi meg a mentális egészségét?
Rövidtávfutó vagyok, és a szorongásomat akarom kordában tartani.
Volt egy lábsérülésem, de már felépültem,
de amikor felgyorsulnék, mintha magától lefékezne.
Szóval arra lennék kíváncsi, van-e valami megoldás, amit ajánlana.
Őszintén? A szorongást igazából nem kéne elnyomni.
Az életben ezerféleképpen el lehet bukni.
Éppen ettől lesz izgalmas az élet.
A félelem nem is olyan rossz.
A biztonság nem kellemes.
A szorongás akkor jön elő, amikor magadat teszed próbára.
Ha áldozatot kell hozni a dicsőségért,
áldozd fel az életed, hiszen az csak sejtekből összerakott massza.
Mit akarsz valójában elérni?
Országos csúcstartó akarok lenni.
Mi a neved?
Komiya.
Hű, ez a kilencedikes nem semmi!
Igen.
Köszönjük a mai napot, Zaitsu.
Rendesen bántak magával?
Igen.
A kávé megfelel?
Köszönöm, uram.
Nagyon rákapcsolt.
Tsuneda?
Még csak tizedikes, mégis ő a legjobb Kjúsún.
Idén az egész ország meg fogja ismerni a nevét.
Igen. Csak idő kérdése, hogy kiderüljön,
ki az igazi tehetség.
Úgy látom, már nem lassulsz le úgy, mint korábban.
Nem.
Azért ne hajtsd túl magad. Menj haza!
Most jó a lábam, futok még egy kicsit, aztán hazamegyek.
Már elsőre kiszúrtam a jobb lábadat, amikor láttalak futni.
Zaitsu tanácsa segített.
Úgy tűnik.
Lehet, hogy nem kéne ilyet mondanom,
de abba kéne hagynod az atlétikát.
Észrevetted már, hogy romlik a futótechnikád?
Mégis egyre gyorsabb vagy.
Egy oka van, hogy miért vagy ilyen gyors.
Az akaraterőd.
Ez rossz jel. Akit az érzelmei vezérelnek, annak nincs megállás!
Ha egy pillanatra a csúcsra jutnak, addig futnak, amíg teljesen ki nem égnek.
Az izomgörcsöd volt a tested utolsó figyelmeztetése.
Egyszer az atlétika lesz a veszted.
Szóval még én is megtapasztalhatom egyszer a győzelmet, ugye?
Micsoda? Nem hallottad, mit mondtam?
Köszönöm.
Hé, várj!
Te jó ég!
Ki a fene ez a srác?
Megdöntötte Tsuneda rekordját!
Komiya, gratulálok, te futottad a legjobb időt a selejtezőkben.
Eszméletlenül gyors vagy, öregem!
Vagy te, vagy Tsuneda nyeri a döntőt.
A fenébe! Akkor kinek drukkoljak?
Drukkolj mindkettőjüknek!
Jó ötlet!
Elnézést, hogy feltartottunk.
Semmi baj.
Elnézést!
Sok szerencsét a döntőben!
KÖZÉPISKOLAI BAJNOKSÁG
Mindenki a rajthoz!
Elkészülni!
KOMIYA TSUNEDA
ORSZÁGOS KÖZÉPISKOLAI BAJNOKSÁG
Nigami!
Szia!
Először túl kell jutni az előfutamokon.
Hát igen.
Hihetetlen…
hogy a hátam még nem állt be.
Odateszem magam.
Szuper!
Később találkozunk!
Oké.
KOMIYA
Álljanak a rajthoz!
Elkészülni!
Szép volt, Nigami.
Majdnem sikerült.
Ugyan, csúnyán kikaptam.
Ügyes voltál.
Gratulálunk, Togashi! Óriási teljesítmény, hogy megdöntötted a verseny csúcsát.
A szél besegített, de akkor is jó érzés.
Jó lenne még egyszer versenyezni veled. De így is jó érzés.
Szép volt, Nigami.
Az a Komiya…
Iszonyúan gyors.
Igen. Ha a végén nem lassít, talán még…
Rég nem találkoztunk, Komiya.
Igen.
Látom, maradtál az atlétikánál.
Igen.
Mikor is versenyeztünk utoljára?
Mi lenne, ha megint legyőznélek?
Sok sikert hozzá!
Az egyes pályán Matsuba,
a hirosimai Utsugikita Gimnáziumból.
A kettes pályán Nakanishi,
az oszakai Suzuna Chuo Gimnáziumból.
A hármas pályán Amagata,
a sizuokai Natamame Gimnáziumból.
A négyes pályán Komiya,
az óitai Nishizawa Gimnáziumból.
Az ötös pályán Togashi,
a tokiói Iwashi Daini Gimnáziumból.
Álljanak a rajthoz!
Elkészülni!
Togashi, látom, változott a futótechnikád.
TÍZ ÉVVEL KÉSŐBB
Nos, a teljesítményét figyelembe véve…
meghosszabbítjuk a szerződését.
Micsoda megkönnyebbülés!
Most már hátradőlhetek.
Nézze, nem akarom elrontani a hangulatot,
de tényleg épphogy csak átment. Ez az év döntő fontosságú lesz.
Igen, természetesen. Értettem, komolyan veszem.
Akkor megyek is.
- Várjon, ezt elfelejtettem odaadni! - Igen?
Jövő hónapban lesz. Jöjjön el, ha tud!
Csapatépítő?
Igen, Kaido és Kabaki is ott lesznek. Talán kérhetne tőlük tanácsot.
Kérjek tőlük tanácsot?
Igen. Maga már nem a régi.
Talán segít, hogy visszataláljon önmagához.
Rendben.
Jó reggelt, Kabaki!
Jó reggelt, Togashi!
Megújították a szerződésemet, de egy hajszálon múlt, megint.
Értem.
Togashi!
Megváltoztál.
Már nem az a Togashi vagy, akit gyerekkoromban ismertem.
Hát igen. Szembe kell nézni a valósággal, nem?
Odateszem magam, lehet, hogy ez az utolsó évem.
Nem voltam ma a topon,
de a szezon még csak most indult, szép lassan formába hozom magam.
ORSZÁGOS JAPÁN ATLÉTIKAI BAJNOKSÁG
KUSASHINO VÁLLALAT ATLÉTIKAI RENDEZVÉNY
Mivel az atlétika népszerűsége egyre nő,
vállalatunk évek óta támogatja az élvonalbeli sportolókat.
Szeretném színpadra szólítani azt a sztársportolót,
aki immár 15 éve versenyez a legrangosabb
rövidtávfutó bajnokságokon.
Következzen Kaido úr!
Helló, Kaido vagyok.
Már régóta versenyzek, de higgyék el, még nem látták a legjobb formámat!
Évről évre keményen küzdök azért, hogy javítsak az egyéni csúcsomon.
Egy dolgot viszont megtanultam: a valóságot nem lehet elkerülni.
Szóval ideje, hogy szembenézzek ezzel a makacs valósággal, Zaitsuval.
Részemről ennyi. Kaido voltam.
Köszönjük az inspiráló beszédet, Kaido úr!
Hogy birkózzunk meg a valósággal?
Igen, uram.
Egyszerűen túl kell lépned rajta azzal, hogy új rekordokat állítasz fel.
Eddig én is ezt gondoltam, de rá kellett jönnöm, hogy nagyon nehéz.
Mióta puhultál el ennyire, Togashi?
Úgy érzem, egyre kevésbé vagyok nagy szám.
Egyszerű logikával megcáfolni túl egyszerű volna,
inkább elmesélem a történetemet.
Kezdjük azzal, hogy biztos vagyok benne, hogy egy óriási tehetség vagyok.
Én született futó vagyok, különösen, ha rövidtávról van szó.
Gyerekként sosem kaptam ki a környéken.
De az országos bajnokságon elpáholtak, így keményen dolgoztam, hogy gyors legyek.
A gimnázium utolsó évében karnyújtásnyira volt az első országos győzelmem.
Aztán megjelent a 15 éves Zaitsu. És azóta
el kell fogadnom a valóságot,
hogy ő mindig egy lépéssel előttem jár.
Az a valóság, hogy mindig alulmaradok, így én lettem az úgynevezett Örök Második.
A valóság az, hogy én egyre csak öregszem, és színre lépett egy új kölyök, Komiya.
Már nem is igazán számít fiatalnak, ugye?
Elegem van, hogy állandóan azt mondják: „Kár, hogy nem máskor született.”
Mintha ez a valóság direkt nem hagyná, hogy én legyek az első.
Furcsa, de biztos vagyok benne, hogy legközelebb végre győzni fogok.
Tudod, miért?
Nem, uram.
Mert el lehet menekülni a valóság elől.
Ha a győzelmem irreális, akkor el kell menekülnöm a valóságból.
Ha kilépek belőle, az azt jelenti, hogy hiszek magamban.
Hogy még nem mondtam le magamról.
Bármit mondanak rólam, igazságot vagy nagy bölcsességet,
én akkor is tudom, mennyit érek.
Ez az én küldetésem, a munkám, az életcélom, és ezért futok.
Togashi! Ha tudod, miért futsz, bármikor képes vagy elszakadni a valóságtól.
- Kaido úr! - Jó estét!
- Ő Sekiguchi, az új kollégánk. - Üdvözlöm!
Sekiguchi vagyok. Nagy megtiszteltetés, hogy találkozhatok önnel, Kaido úr.
Szóval úgy tervezi, hogy egy darabig itt marad?
Igen.
Le akarom zárni a múltat, és a mostani önmagammal akarok a maximumra törekedni.
Mi a véleménye Komiyáról, aki továbbra is az élvonalban szerepel?
Szeretnék ismét rajthoz állni ellene, hogy újra versenyezzünk.
Végül még egy kérdés: mi az, ami miatt még mindig fut?
Hogy miért futok?
Jó kérdés.
Elnézést, Togashi úr!
Igen.
Nagyon örülök.
Én is.
Ez nagyon izgalmas! Morikawa vagyok.
Morikawa…
Te nyerted a legutóbbi középiskolai országos bajnokságot.
Hallott már rólam? Ezzel most nagyon boldoggá tett!
Az ön futóstílusa ösztönzött arra, hogy atletizálni kezdjek.
Megengedi, hogy kezet fogjak önnel?
Persze.
Nagyon köszönöm.
Togashi!
Kaido úr!
Köszönöm a múltkori beszélgetést.
Hogy vagy?
Jobban, lassan megértettem,
hogy futás nem a győzelemről szól. Valaki másért futok.
Talán ez jelenti a kiutat a valóságból.
Valóban?
Mindenkinek megvan a saját igazsága. Az enyém ez…
Amíg nem látod tisztán, mi a valóságod, addig nem tudsz belőle kitörni.
Más, ha nyitott szemmel menekülsz előre, vagy ha csukott szemmel állsz egy helyben.
A valósággal szembenézni félelmetes dolog.
Meg kell tanulnod elfogadni azt is, amit utálsz.
De ha meg akarod változtatni a valóságot, először szembe kell nézned vele.
Ha lehunyod a szemed, onnantól végérvényesen megállsz.
Vigyázz magadra, Togashi!
Úgy lesz.
‎JAPÁN ATLÉTIKA ‎OSAKA 2025
Te jó ég, Togashi!
A második helyen futott be, alig maradt le Kabakitól!
Sikerült! Megcsinálta a B szintű szintidőt!
Köszönöm.
Bevallom, egyáltalán nem számítottam rá.
Én sem.
Ugye?
Mostantól hivatalosan is indulhat az idei bajnokságon!
Alig várom, hogy lássam a nagy visszatérést!
Igyekezni fogok.
Micsoda izgalom!
Szia, Togashi!
Szép napunk van.
- Hogy vagy? - Egész jól.
Elkészülni…
KOYAMACHO KÓRHÁZ
Izomhúzódás.
Micsoda?
Azt tanácsolom, hogy idén hagyja ki a versenyzést.
De az országos bajnokság egy hét múlva lesz.
Ne vegye félvállról az izomhúzódást!
Ha most tovább erőlteti, az izom elszakad, és vége a pályafutásának.
De nekem futnom kell…
Hosszú távon az tenne jót, ha hat hónapot szánna a rehabilitációra.
Most a gyógyulásra kell koncentrálnia. A verseny megvárja.
Micsoda?
Sajnálatos a sérülése, de ha nem indul, a szerződését fel kell bontanunk.
Ez most komoly?
Attól tartok, igen.
Nézze meg, a szerződés világosan tartalmazza!
Mindazonáltal, elismerve kiváló munkáját, Togashi,
szeretnénk, ha atlétikaedzőként folytatná velünk a közös munkát.
Kérem, nézze át ezt a dokumentumot, és ha úgy érzi, rendben van…
Az jónak tűnt.
Most már legyőzhetjük a 4. osztályt?
Szerinted jobb, ha nagyobbat lépünk?
Talán úgy gyorsabbak vagyunk.
Pont, hogy nem.
A nagy lépéshossz felborítja az egyensúlyotokat.
Elnézést! Félbeszakítottalak titeket.
Mit ért pontosan az alatt, hogy „lépéshossz”?
Ahelyett, hogy előrenyújtanátok a lábatokat, inkább nyomjátok erősen
a talajba a lábfejeteket!
Tehát lenyomom a lábfejemet…
Igen, úgy.
Oké, próbáljuk ki!
Igen. Köszönjük, uram!
Nagyon köszönjük.
Sportnap lesz?
- Igen. - Igen.
Ő a befutó, én előtte megyek.
Meg akarjuk verni a 4. osztályt.
Értem, van egy riválisotok a 4.-esek között.
Figyeljetek, a vereség feldolgozása fontosabb, mint a technika.
Tessék?
Még ha nagyon igyekeztek is, néha veszítetek. De ez nem baj.
Nem dől össze a világ. Ha elfogadjátok, hogy akár veszíthettek is,
lehet, hogy még jobban fog menni.
A gyorsaság nem minden. Csak nyugodtan!
Miért kellene feláldoznotok az életeteket…
Az egész életemet…
Mi a baja? Menjünk!
Oké.
AIDA KÓRHÁZ
Szia, Togashi!
Nigami!
Elviszlek.
Köszönöm, hogy egy ilyen jó orvoshoz irányítottál.
Nincs mit. Atyaég! Egy hét múlva lesz, igaz?
Már csak három 100 méteres sprintet kell lefutnom tiszta erőből.
Pont olyan vagy, mint én voltam a középiskolában.
Rettegtem,
de abban az egyetlen, szent pillanatban
kész lettem volna feláldozni az életemet.
Mire észbe kaptam, teljesen kiégtem, és próbáltam túlélni a következő napig.
A következő versenyben ott van a 25 évnyi múltam… és a jelenem is.
Ha csak rutinból élek, és nem lépek tovább,
akkor elveszítem azt az erőt, hogy teljes erőből fussak.
Jól van, Kabaki úr?
Megvagyok.
A mai előfutam csak bemelegítés a holnapi döntő előtt…
Jó reggelt, Kabaki!
Jó reggelt!
Hogy van a sérülésed, Togashi?
Elmegy. De még nem múlt el teljesen.
Értem.
Találkozunk a pályán!
Igen.
Togashi a maga előfutamában indul, ugye?
- Akkor a holnapi döntőről… - Így már más a helyzet.
Kemény előfutam lesz.
Kabaki az első! Togashi a második helyre érkezik.
Te aztán mindig felkészült vagy, igaz?
Zaitsu!
Azt mondják, könnyedén megnyerted az előfutamot.
Te is.
Eszembe jutott, amikor a szorongásról és a mentális egészségről beszéltél.
Sokat segített az a beszélgetés. Hála neked, már tudom, mit akarok.
Már tudod, mit akarsz?
Igen.
Esélyek, számok, trendek, stratégiák. A célom az, hogy megdöntsem a rekordot.
Én fogok nyerni.
Lenyűgöz, hogy képes vagy az egész életedet egy rekordra feltenni…
Ezt bóknak szántad?
Nem, sajnállak.
Amikor megkaptam a „verhetetlen bajnok” címet, valahogy elveszett belőlem a tűz.
Ahogy növelem a tempót, úgy tűnik el mögöttem mindenki.
Amikor oldalra nézek, nincs ott senki.
Az első helyről nézve ugyanolyan a világ, mint a sor végéről.
Baromi unalmas.
Az igazi győzelmet és az örömöt nem a rekordok vagy az érmek adják.
Hanem a versenytársak.
Ha úgy nyersz, hogy tényleg megküzdöttél valakivel…
- Az… - Kösz, de én a magam módján csinálom.
Igen, gondoltam.
Ne okozz csalódást!
A férfi 100 méteres síkfutás első elődöntője következik.
A rajtvonalhoz!
Kabaki és Togashi a két nagy favorit.
Vajon a 17 éves új tehetség, Morikawa bírja majd ezt a tempót?
Togashi az első, Kabaki a második.
A legfiatalabb versenyző, Morikawa majdnem utolérte őket, de harmadik lett.
Zaitsu, Komiya, Kaido… Japán három legjobb sprintere mind itt van.
Ez szinte maga a döntő!
Zaitsu mostanában kicsit visszaesett, nálam most Komiya az esélyesebb.
Azért látod most ilyennek Zaitsut, mert fénykorában iszonyú gyors volt.
Akárhogy is nézem, Zaitsu vagy Komiya fog nyerni.
Igen, Zaitsu vagy Komiya.
Zaitsu vagy Komiya.
- Zaitsu vagy Komiya. - Zaitsu vagy Komiya.
- Zaitsu vagy Komiya, tuti!
Zaitsu vagy Komiya.
-Na? -Zaitsu vagy Komiya.
- Zaitsu vagy… Komiya. - Zaitsu vagy Komiya, biztos.
Zaitsu vagy Komiya…
Én már nem is számítok?
Kezdődik az elődöntők második futama.
Hogy fogja Kaido felvenni a versenyt Zaitsuval és Komiyával?
Elkészülni!
Látom, ez a valóság, ugye?
Jól van, itt az idő, hogy elkezdjek kilépni belőle!
Kaido az első, Komiya a második, Zaitsu az ötödik!
Elképesztő! Zaitsu már az elődöntőben búcsúzik!
Kaido végre legyőzte Zaitsut!
Japán történetének második legjobb idejét futotta!
Komiya!
Hát, megint eltelt egy kis idő.
Rég nem láttalak.
Tíz év után végre újra versenyzek veled.
Elgondolkoztál már azon, Togashi,
milyen értelmetlennek tűnik nap mint nap ugyanazt a távot lefutni?
Az utóbbi tíz évben szinte csak a rekordok hajtottak.
Igazából csak erre gondoltam.
Most pedig egy olyan ember döntötte meg a rekordomat, akit ez hidegen hagy.
Nem számolgatott, nem volt semmilyen stratégiája. Csak az elszántsága hajtotta.
Ha megint felállítok egy új rekordot, mi jön utána? Mi vár rám azon túl?
Lehet, hogy semmit sem nyerek azzal, ha gyors vagyok,
és semmit nem vesztek azzal, ha lassabb.
Ha így áll a dolog, akkor mire jó
az a pár másodpercnyi csoda?
És mi értelme az egész versenynek?
Mi a fenéért futunk?
Szerintem egyértelmű.
Azért futunk, hogy mindent beleadjunk. Semmi más nem számít.
Visszatekintve az egész életem egy nagy rohanás volt.
Féltem a vereségtől, attól, hogy egyedül maradok,
aztán meg legyőzhetetlennek hittem magam.
Így aztán elkezdtem kerülni a vereség gondolatát is,
és furcsa mód azt hittem, hogy valami megvéd tőle.
De most a múltam miatt vagyok itt.
Az ember csak a saját érzéseit érti. Nincs hely, ahol igazán otthon lehetne.
Az elméd teremti meg a szolidaritást, az empátiát és a szeretetet.
Ebben a világban minden szorongást kelt bennünk.
És végül mindannyian meghalunk.
Gondolj csak bele! Mindannyian össze vagyunk zavarodva.
De ennek ellenére semmi sem
veheti el azt az örömöt, amit akkor érzünk, amikor mindent beleadtunk.
Láttam már ezerszer, és ugyanennyiszer át is éltem.
Én még egyszer sem láttam, és egyszer sem éreztem.
Ez egy meddő sport, nem tartogat semmilyen megoldást.
Komiya, úgy látom, megfeledkeztél az alapszabályról.
Ha te vagy a leggyorsabb a 100 méteren, szinte bármit megoldasz.
A döbbenetes sebességedet te magad fedezted fel, te fejlesztetted tökélyre.
Talán nem volt értelme?
Amikor futunk, minden más eltűnik. Abban kiélesedett világban minden ragyog.
Ha még sosem érezted,
akkor nézzük meg együtt a következő 100 méteren!
Zaitsu úr, hirtelen lelassított. Megsérült?
Balesete volt?
Uraim! Szeretnék mondani valamit.
A mai nappal visszavonulok a profi sporttól.
Micsoda? Azt mondta, visszavonul?
Van valami konkrét oka?
Emberek! Zaitsu úr visszavonul!
A mai kudarc miatt döntött így?
Vagy esetleg megsérült?
Most, hogy már nem vagyok sprinter, végre kimondhatom hangosan.
A 100 méter egy egész életet sűrít bele egyetlen pillanatba.
Egy centi különbség vagy pár gramm eltérés is tönkre tehet.
És mégis
épp ezért érezzük azt az őrületes eufóriát.
Létezik egyfajta teljesség, amit csak ez a táv adhat meg.
Itt vagyunk Zaitsu úrral, aki az imént jelentette be visszavonulását.
- Várjon! - Egy utolsó kérdés!
Mondana néhány szót a döntőben induló sprintereknek?
Remény és csalódás,
dicsőség és megtorpanás,
fáradtság és beteljesülés,
frusztráció és siker,
az összes érzés, ami bennetek kavarog.
Sűrítsétek bele mindet a száz méterbe,
élvezzétek annak a tíz másodpercnek minden szépségét!
- Zaitsu úr! - Egy pillanat!
ÉBRESZTŐ
OKRA HOTEL
Az Országos Bajnokság második napja. Következik: a férfi 100 méteres döntő!
A 100 méteres síkfutás királya, Zaitsu, az elődöntőben búcsúzott,
majd tegnap váratlanul visszavonult.
Az atlétika története hamarosan új irányt vesz.
Ma este egy történelmi pillanatnak lehetünk tanúi.
Ki lesz a leggyorsabb?
Az Országos Bajnokság férfi 100 méteres döntője!
KÉRJÜK, A RAJT ALATT MARADJANAK CSENDBEN!
Álljanak a rajthoz!
A DÖNTŐ FUTAM
TÍZ MÁSODPERC MÚLVA
‎Elkészülni!
VÉGET ÉR
A feliratot fordította: Usztics Anna