Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Forstår du, hvad lægen siger til dig?
Hvem af drengene har gjort det ved dig?
Sig det.
Sig det!
Om et par måneder, så er det her... Det er glemt. Det lover jeg.
Du er en stærk pige. Det har du altid været.
For længe siden, da... da jeg fandt dig...
Det var iskoldt og sneede, og jeg var ude for at finde brænde -
og for at få de andre børn hjem.
Da jeg kom tilbage til huset, så lå du der i en kurv foran porten.
Kun med et tyndt, lille tæppe på dig.
Men du sagde ikke noget. Du græd ikke, beklagede dig ikke.
Du var stærk allerede dengang.
Jeg er stolt af dig.
Og jeg er glad for, at... at det her kan blive mellem os.
Ikke?
Skøge.
Ja, nu skal jeg.
Cecilia er et af vores allerkæreste børn.
Hun er rolig og pligtopfyldende, sund og rask... renlig.
- Og hvor gammel var det, hun var? - 15.
- Hvem er faderen? - En ung dreng.
Det gør vi ellers meget ud af at undgå. Det er aldrig sket før.
Aftalen er jo, at Cecilia bliver her på Aurora, indtil hun føder, -
- så De kan få barnet, så snart det kommer til verden.
Og så kommer vi og henter hende igen, når De kontakter os.
Hun er tynd.
- Hun er stærkere, end hun ser ud. - Og hun ved, hvad der skal ske?
Ja, det gør hun. Vi er enige om, det er det eneste rigtige.
Hun har ikke selv lyst til at beholde barnet. Det er bedst for alle.
Vi spiser om en time. Nedenunder.
Jeg er ikke sulten.
Jeg vil gerne hjem.
- Spis. - Nej.
- Jeg er ikke sulten, siger jeg. - Barnet i maven er sulten. Så spis.
Næ.
Ah!
Så!
Jeg tænkte på, om jeg måtte læse lidt? Altså for barnet.
Hvis jeg må for dig selvfølgelig.
Bare så den kan vænne sig til min stemme.
"Manden havde ikke haft en glad time, siden han havde forladt børnene.
Grete kastede perlerne og ædelstenene ud af forklædet, -
- og Hans tog den ene håndfuld efter den anden op af lommen.
Nu var alle sorger slukt, og de levede længe i fryd og glæde.
Snip, snap, snude. Nu er historien ude."
Tak, fordi du lod mig gøre det.
Nu skal du jo være her noget tid, -
- så vi kan lige så godt få det bedste ud af det.
Jeg tror ovenikøbet, at vi kan blive gode venner. Hvis du har lyst.
Vi bider ikke. Det lover jeg.
Hvis du kan love det samme.
Godnat.
Bøh.
Nå!
Din lille bandit.
Nej, jeg kan ikke!
Du er for hurtig!
- Kom, Alma. Skal du ikke være med? - Det er din tur.
Du er en lille hare, er du! Okay...
Jeg sagde det jo! Se nu der! Den passer perfekt.
Se, hvor smuk du er. Kom.
Du er smuk, Cecilia.
Det syder derinde. Det kan jeg se.
Det er en god ting. Det er en rigtig god ting.
- Er det? - Mm. Det gør dig... spændende.
Man kan lære meget om mennesker ved at studere deres ansigter.
Tag dine øjne, for eksempel.
Brune. Dybe.
Lidt gennemsnitlige bevares. Flakker let og uroligt i vinden.
Orienterer sig konstant.
Altid parat til at stikke af eller gemme sig. Eller bide fra sig.
Hvad hedder den?
Tiberius.
Han er utrolig arrogant. Han nægter at lade mig holde ham.
Men jeg holder af ham alligevel. Kanariefugle skulle synge smukt, -
- men han kan ikke synge noget. Ja, ellers så gider han bare ikke.
Jeg fik ham af en rumænsk kvinde, der boede her en sommer.
Hun... Hun påstod, at den kunne forudsige jordens undergang.
Så måske er det meget godt, jeg ikke har hørt den synge endnu.
Du er så fin. Vi er mere ens, end du tror, os to.
Man skulle ikke tro, du kommer fra et børnehjem.
Vent. Jeg henter et hårspænde.
Hvor lang tid har Alma været her?
Siden jeg var lille. Mine forældre hyrede hende for at passe på mig.
Hun er lige så meget en del af Aurora som møblerne.
- Hvorfor har hun ikke noget hår? - Hun klipper det bare.
Jeg tror, det er noget fra hendes barndom.
De havde mange lus der, hvor hun kom fra, så det var vel nemmere.
Nu fortæller jeg dig noget, som du aldrig må sige videre.
Hun er født uden skygge. Vidste du det? Hun har ingen skygge.
Jeg har aldrig set noget lignende.
Det er meget uhyggeligt.
Vi skal huske, at... hun skal hjem om lidt.
Hun er her kun for at give dig et barn.
Der er ingen grund til at forvirre hende.
Hun hører ikke til her.
Jeg har det, som om væggene kigger på mig.
Dømmer mig.
Jeg kan ikke finde ud af, om det er betryggende eller skræmmende.
Måske det er nok for i aften.
Jeg har det, som om jeg forærer mit hjerte til en, -
- der blot behandler det som en blomst i sin kåbe.
Men hvis De er en blomst, mylady, så er De sandelig -
den smukkeste rose i riget.
Åh, Dionissia, De ved altid, hvordan De skal muntre mig op.
Men hvad er en rose andet end blade, der langsomt forgår til intethed?
Lov mig, Dionissia... Lov mig, at vi aldrig skal skilles.
Selv når jeg bliver dronning. Sværg det nu, og tag det aldrig tilbage.
Meget kan ske mellem nu og aldrig, mylady.
Tiden skyller alle løfter ud med vaskevandet.
Frygt ej, min kære Dionissia.
Du følger blot skæbnens anslag.
Lyset falmer.
Forude ser jeg floden Styx' brusende vand.
Eugines sidste rejse.
Åh, Dionissia, ræk mig et lys af voks, -
- thi natten er dunkel og fuld af rædsler.
Jeg fik aldrig fortalt...
...at jeg elskede hende.
Nå, hvad synes du?
Ja, det er jo ikke færdigt endnu, men...
- Kunne du lide det? - Ja, det kunne jeg godt.
Du skal være ærlig.
- Måske ikke helt med slutningen. - Hvad er der med den?
Jeg kunne ikke så godt lide, at hun døde til sidst.
Døden er en nåde for hende. Det er en lykkelig slutning.
Hun prøver at udfordre skæbnen hele sit liv, men...
...i sidste ende er det bare forgæves.
Man får, hvad man får. Man er, hvad man er.
Er det rigtigt?
Helt bestemt. Eugine må affinde sig med sin lod i livet.
Og i sidste ende træffer hun det eneste valg, -
- der er helt og holdent hendes eget.
Det er stærkt.
Er det sådan, du har det?
Det er sådan, det er.
Uanset hvad, så bag alt nævneværdigt, der nogensinde er sket, -
- så gemmer der sig en tragisk slutning.
Er det ikke meningen, at de skal finde familier til jer?
I skal vel ikke bo på børnehjemmet hele livet?
Nogle gange, så kommer der folk ud og ser på os.
Så skal vi stille os op på en række.
Nogle gange bliver nogen valgt, men det er for det meste kun de små.
Der kom engang en mand og en kvinde ud og hentede mig.
Så kørte de mig ud til Zoologisk Have, -
- og så gik vi rundt og så på dyrene hele dagen.
Og da vi var færdige, så troede jeg, at jeg skulle med dem hjem.
Men så kørte de mig tilbage til børnehjemmet.
Kom. Lad os danse.
- Jeg kan ikke danse. - Jeg kan vise dig, hvordan man gør.
- Det kan du da! - Nej, jeg kan ej.
Sæt dig.
Kan du lide at være her?
Ja. Tak.
Hvad kan du godt lide?
Alt muligt.
Det hele.
Ida.
Glæder du dig til at komme hjem?
Slår de dig?
Hvis ikke jeg opfører mig ordentligt, ja, så gør de.
Forstanderen? Slår han dig?
Nej.
Hvad gør han så ved dig?
Hvorfor spørger du om det?
Hvem er faderen til barnet?
- Det er en dreng fra børnehjemmet. - Hvem er faderen?
Det er en dreng.
Forstanderen, har han gået i seng med dig?
Har han tvunget dig?
Det er ikke din skyld.
- Jo. - Nej.
Det er ikke dig, der har gjort noget forkert.
Jeg ved, hvordan det er.
Nej, du gør ej.
Jeg har selv været på børnehjem.
Drik din mælk.
Du er ikke faldet i søvn endnu. Må jeg komme ind?
- Har du det godt? - Ja.
Godt.
- Synes du, det er sjovt at være her? - Ja. Meget.
Her er så stille.
Du skulle have set det engang.
Her var fuldt af liv.
Jeg holdt...
...middagsselskaber, koncerter, fester.
Alle kom...
...i deres fineste tøj.
Vi talte og dansede og sang og spillede hele natten.
Nogle gange flere dage i træk.
En nytårsaften tog vi alle stedets dyr ind i hallen et for et.
Gennem alle rummene.
Og hver gang der så kom et dyr forbi, så klappede og skålede vi.
Vi hyldede dem.
Du er så fin.
Jeg er så rædselsfuld.
Jeg kan ikke forstå, ingen vil have dig.
Jeg er glad for, du er her.
Du sætter liv i det her gamle hus.
Jeg ville ønske, du ikke skulle hjem igen.
Så, rolig nu. Så... Rolig! Hallo!
Pas på! Så... nej.
Så...
"Fiskeren drog hver dag til søen for at fiske.
En dag, da han havde kastet sin snøre ud og stirrede ud over vandet -
- og passede sit vod, så han, at det med et ryk gik til bunds.
Han halede snøren i land, og da han fik den op af vandet, -
- så han, at der hang en stor karusse på krogen."
Hun vil ikke tale til mig. Hun gider ikke engang at se på mig.
Kan du ikke godt prøve at tale med hende?
Alma.
Hvordan går det med Olivia?
Hvad vil du, Cecilia?
Jeg vil bare se, hvordan det går.
Og så vil jeg... spørge om noget.
Jeg ved godt, at Olivia, hun er ude nu...
Og at aftalen var, at jeg skulle tage hjem, efter at jeg havde født.
Men kan jeg ikke godt få lov til at blive her?
Nej.
- Hvorfor? - Det var ikke aftalen.
Kan vi ikke lave en ny aftale? Jeg kan hjælpe med at gøre rent.
Jeg kan hjælpe Alma. Jeg kan også hjælpe med at passe Olivia.
- Cecilia. - Vi kan også...
Vi kan også sige, at jeg er barnepigen eller tjenestepigen.
Vi kan også sige, jeg er din datter.
Stop, Cecilia. Du kan ikke bo her.
Du kan få lov at blive et par dage, til du er kommet dig, og det er det.
Beklager.
Tak.
Der kommer gæster i aften.
Ida vil gerne have, du bliver på dit værelse.
De ved ikke, du er her, så...
Det er forvirrende, ikke?
Ida vil gerne have, at de tror, det er hendes barn. Eller...
Ja, det er det jo, men at det er hende, der har født det.
Så. Nu er det overstået.
Åh, Ida! Hvor ser du bedårende ud.
Edith! Hvor er det dejligt at se jer. Velkommen til.
- Hvor er det længe siden. - Ja, alt for længe.
- Du ser godt ud. - Tak. I lige måde.
Ida! Godaften.
Godaften. Og velkommen.
- Det er Sally. - Velkommen til. Tag endelig plads.
Jeg har masser af mad. Jeg håber, I er sultne.
Min oldefar var en enorm mand. Ja, enorm af personlighed, -
- men han var også enormt tyk og elskede at danse.
Han elskede det så meget, at det slog ham ihjel.
Han døde lige her i spisestuen. Det var en balsal dengang.
Hans hjerte holdt op med at slå halvvejs gennem en wienervals, -
- men hans krop dansede videre i yderligere tre døgn, -
- indtil den til sidst faldt om. Og så fik han endelig fred.
Og nogle gange, når jeg er hernede om natten...
...så kan jeg stadig høre hans dansende fodtrin.
Ah!
- Det må du aldrig gøre, søde Ida. - Tror du på spøgelser, Harald?
Han insisterer på, han så et spøgelse i Irland.
Jeg insisterer ikke bare. Det lover jeg.
Det var i et lille kirketårn. En lille mand.
Vi har et spøgelse hos os. Det drikker al min spiritus.
Skål for gammelt venskab.
Dejligt at se jer igen. I aften skal vi feste ligesom i gamle dage.
Jeg håber, I kan huske hvordan, selvom I har lagt jer lidt ud, Håkon.
- Svømmer du stadig? - Det er mange år siden.
Det kan du godt bilde mig ind.
Hvor har du gjort af Vilhelm? Vi kan ikke holde fest uden ham.
Han har vel ikke endelig gjort alvor af sin trussel om at forlade dig?
Jo, det kan man vel godt sige.
Han er jo død.
- Nej! - Det er efterhånden mange år siden.
Han døde i krigen. Det troede jeg, du vidste.
Hvis jeg må, så har Sally faktisk nyheder. Meget apropos.
Sig det bare.
- Jamen... jeg er gravid. - Tillykke, min pige.
- Stort tillykke. - Tak.
Sådan bruger man ikke "apropos".
Men meget apropos, så har jeg også en nyhed.
- En lidt større en. - Nå?
Vent her.
- Ja, den er meget smuk. - Er det en roman?
- En digtsamling. - Det er nok ikke noget for dig.
Så... ja.
Ja. Så...
Mød min datter.
- Er det dit? - Ja, Edith. Det er mit.
Hun er min datter. Ikke også? Ja.
Hvad hedder hun?
Olivia.
- Hvorfor er I så stille? - Undskyld, Ida. Tillykke.
Det er bare en overraskelse for os alle sammen, ikke?
- Tillykke. - Tak.
Nej!
Hvad er dog det for et yndigt væsen, vi har der?
- Hvem er du? - Cecilia.
Tak, Cecilia. Det var alt.
Jeg bor her. Jeg er barnepigen.
- Og du passer Olivia, eller ...? - Ja, og hjælper til og gør rent.
Det går godt med mig her.
Er du barnepige eller tjenestepige?
Hjælp Alma ude i køkkenet.
Du har en bemærkelsesværdig dialekt. Hvor kommer du fra?
Kan I huske, da vi tog alle dyrene ind, -
- og jeg førte dem rundt og ringede med klokken?
Vi har ikke dyr mere, men vi kan finde på noget andet.
Usædvanligt at blive gravid i vores alder.
- Er det ikke nærmest umuligt? - Nej, det kan man godt.
Jeg har hørt noget af din mors musik. Det er meget smukt.
- Helt bestemt. Godt sagt. - Det er jo et mirakel. Er hun rask?
- Hun har ti fingre. Vil du tælle? - Er de her oliven fra Sicilien?
Min mors veninde arbejdede på Titanic og overlevede.
Senere arbejdede hun ombord på Britannic, søsterskibet, -
som også sank, og overlevede.
Så der findes mirakler. Hun fik så polio, men...
Hvorfor skal vi tro, det er dit barn?
Det er hendes barn. Kan du ikke bare tie stille?
Jeg tror, din barnepige har spildt.
Er det her en revy? Hvad i helvede foregår der?
Og nu bliver du her. Du bliver her!
Håkon!
- Kom nu! - Jeg sidder lige og slår mave.
- Kom så. - Nej, jeg kan ikke.
- Kom nu. - Jeg kan sgu ikke. Jeg er for fuld.
- Kom så, Arthur. - Nej tak.
Nej. Nej, det... Nej.
Nå, Harald. Så er der ikke andre end dig og mig.
Så er der kun dig og mig tilbage.
Kom så.
Måske senere, Ida.
Er der egentlig nogen, der har hørt fra Marie Dugan?
Sidst jeg hørte noget, boede hun i Spanien.
- Hun er gift. For tredje gang. - Tredje gang?
Hun synger stadig helt vidunderligt.
Ja.
Hvad fanden er det med jer?
Ost! Vi skal have ost.
Hun er godt nok sød... Olivia.
Ja.
Hun bør ikke have lov at have et barn.
- Edith! - Jeg siger bare det, alle tænker.
Hvad?
Måske skal vi også til at vende hjem.
Vi skulle aldrig være kommet.
Olivia er ikke Idas første barn.
Hvor er det første barn?
Hun faldt ud af et vindue. Ikke engang to år gammel.
Det var et uheld, Edith.
Et forfærdeligt, tragisk uheld.
- Var det det? - Ja.
Hun var kravlet op på karmen...
...og faldt ud.
Det skete under en af hendes fester.
- Hun glemte, hun havde en datter. - Så, Edith.
- Hun var fuld. Som altid. - Hold nu op, Edith.
Vi var alle sammen fulde den aften.
Fra den dag af blev der koldt og gråt på Aurora.
Folk gad forståeligt nok ikke at komme her mere.
- Og Ida barrikaderede sig her. - Jeg troede, det var blevet bedre.
Jeg sagde det jo. Hun har ikke ændret sig.
Det var da en forfærdelig måde at tale om et andet menneske.
Er der nogensinde nogen af jer, der har besøgt hende?
Eller har forsøgt at hjælpe hende?
Du ved ikke helt, hvad du taler om.
Jeg siger det bare. Hun bør ikke have lov at have et barn.
Det var dejligt at møde den lille Olivia.
Hun er yndig, Ida.
Må jeg ikke have lov at udbringe en skål for den lille ny?
Må fremtiden være velsignet.
- Skål. - Skål.
Hov. Jeg glemte druerne. Undskyld.
Ida, du må virkelig undskylde.
Edith går fuldstændig over stregen.
Hun må være blevet provokeret af noget.
Undskyld, Ida, hvad foregår der?
Shh. Jeg har set, hvordan du kigger på mig.
Måske skal vi bare gå ind til de andre.
Du har jo lyst. Harald.
Ida. Ida! Jeg gør ikke den slags længere.
- Er jeg blevet for gammel? - Lad os gå tilbage til de andre.
- Nej. - Du har jo lyst.
- Ida, vær nu sød.
Vær sød... Jeg kan ikke!
- Hvorfor er du så helt hård? - Det kan jeg ikke gøre for.
Nej... Nej, Ida.
Ida.
Åh nej!
Av! Spøgelse!
Nej nej.
Stop!
- Stop. - Harald!
Hvad er det, der foregår? Stop nu! Så stop dog!
Hvad sker der?
Stop med det der! Hvad laver du? Stop dog!
Sindssyge pigebarn! Bliv der!
Undskyld.
Undskyld. Undskyld.
Harald!
- Kom. Bukser på. - Vi skal have ham ind ved siden af.
- Bukser på, Harald. Kom. - Det er Ida. Hun er en sirene.
- Undskyld. Det her er et galehus. - Harald.
- Det er ikke hendes skyld. - Ring.
- Vi kan ikke sende hende tilbage. - Ring, Alma.
- Jeg kan ikke tillade det. - Ingen venter på, du tillader noget.
At sende hende tilbage til børnehjemmet -
- er at sende hende direkte i helvede.
- Det er ikke dit problem. - Det er dit problem.
Og dine problemer har altid været mine problemer.
Har I to gang i en konspiration? Jeg er omgivet af fjender.
- Hvis hold er du egentlig på? - Hvad fabler du om?
Hvad har du tænkt dig? At hun skal blive her?
At vi skal være en lykkelig familie, der smiler og lader som ingenting?
Alma, du tænker dig ikke om.
Hun er ikke mit barn... eller dit.
Se ikke sådan på mig.
Jeg er ikke ond, Alma.
Jeg er realistisk.
Her har sænket sig en tåge af råd!
- Vi skal lufte ud. - Du er ikke dig selv.
- Du er en forræderisk engel. - Du er fuld.
Jeg er ikke fuld! Hvis jeg var fuld, ville jeg sige, -
- du har det mest uoriginale ansigt, Gud har skabt.
At se på det ansigt i 40 år har suget al inspirationen ud af mine lokaler.
Begynd ikke en slåskamp med mig.
Jeg brager lige igennem dig.
Er det forstået?
Hvorfor er du her stadig?
Hvorfor er du ikke skredet for længe siden?
Så skrid!
Skrid!
Bare lad mig sidde her alene tilbage og tale med væggene.
Indtil jeg en dag drikker mig mod til at skære mine håndled over.
- Vil du så være glad? - Nej, det vil jeg ikke.
- Vil du være glad for det? - Nej.
- Så ring. - Nej.
Ring!
Så gør jeg det selv.
Giv slip.
Slip. Giv slip.
Giv så slip. Giv så slip. Giv så slip!
Ida, rolig. Så.
Ida, rolig.
- Ring. - Så, så, så. Kom her.
Så så.
Jeg kan godt forstå, hvis du hader mig.
Du er så fin.
Og sød.
Du fortjener et godt liv.
Kan du tilgive mig?
Jeg fortjener det ikke.
Jo.
Hvordan har du lært at være sådan et godt menneske?
Jeg er så træt.
Så træt.
Må jeg sove her?
Ja.
Det var tæt på.
Jeg har fundet Tiberius.
Kan du love mig...
...at du aldrig fortæller Olivia, hvem du i virkeligheden er?
Det er mærkeligt, at man kan holde så meget af sådan et væsen, ikke?
Hvad der i bund og grund er et skadedyr...
...og på ingen måde hører til i huset.
Da jeg ringede til børnehjemmet, så de kunne hente dig, -
- tiggede de mig om at beholde dig.
Ikke engang de vil have dig.
De kan ikke komme af med dig.
Du hører ikke til her.
Hvornår forstår du det? Hvad?
Du er så grim! Du hører ikke til her.
Ingen elsker dig og vil have dig.
Din mor vil ikke have dig! Jeg vil ikke have dig!
Gå nu ud og dø! Du stinker, din lille rotte!
Du er en lille rotte! Forstår du det?
Danske tekster: Louise Alminde Scandinavian Text Service