Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
- Herregud! Hei! - Det er dritkaldt!
- Du rakk fram! Jeg har savnet deg! - Hjelp meg, det er dritkaldt.
- Tenk at du fortsatt bor her. - Det sier du hver gang.
- Hendene er følelsesløse. - La meg jeg ta den.
- Den er tung. - Har du med presanger?
- Nei, bare 18 par sokker. - Jeg har sokker.
Ja, men du har enorme føtter.
ÅRET MED BARNET
Den er kjempetung.
Nå skal du høre ...
Når man ligger med en fyr ...
... sier de noen ganger noe i stil med:
"Det der liker du, hva?"
- Det der liker du. - Hva er "det"?
- Nemlig. - Det er dypt.
Jeg tror de mener ...
... at du liker ... den.
Du liker pikken min.
Men det er som om pikken er hele deres jeg.
- Liker du pikken min? - Elsker du meg?
Og jeg knuller deg med pikken min.
- Noen ganger er det sånn ... - Hold opp.
- Nei. Noen ganger er det sånn ... - Å, herregud.
- Noen ganger er det sånn ... - Ja, det er det.
Noen ganger er det som om hodet forlater deg og du ser det bakfra.
- Rumpa di ser underlig ut. - Noen ganger er det som ...
- Får jeg lese det? - Ja, men det er ikke ferdig.
Det er et utkast. Handler det fortsatt om å være homo i New York?
Ja, men nå er det mørkt og psykologisk, men morsomt også.
- Det er jeg nødt til å lese. - Halloi!
- Snakker han til oss? - Han sa "halloi".
- Halloi, nabo! - Halloi! Han står på vår plass.
Faen heller ...
- Bare du fortsatt bodde her. - Ja.
- Eller i det minste nærmere. - Ja, det ønsker jeg også.
- Men jeg liker meg her. - Er du sikker?
Hvorfor spør du?
Er det ikke vanskelig å være her fortsatt?
Det er vanskelig alle steder.
Ja, det er sant.
- Universitetet var ... - Det var ...
Akkurat.
Savner du meg, selv om du er gift?
Ja, jeg savner deg selv om jeg er gift.
- Veldig voksent. - Det er veldig voksent.
Hallo! Jeg er gift!
- Staten kjenner til mitt ekteskap! - Faren min er skilt!
- Huff, så trist. - Det er ok!
Hva gjør vi nå?
- Du er alene. - Det bryr jeg meg ikke om.
Det er min rett.
Det er din rett.
Hva vil du? Jeg mener han er skyldig.
- Jeg vil høre dine argumenter. - Jeg har sagt ...
"LOLITA"
Ja ...
- Hei. Kan jeg hjelpe deg med noe? - Unnskyld. Er det feil hus?
- Det er riktig hus. Er du ... - Å nei ...
- Det er riktig hus. - Vil du snakke med Agnes?
- Gavin! - Agnes.
- Lydie. - Åh, du er Lydie. Herregud!
Unnskyld, det er denne helgen.
- Det var min feil. - Det gjør ikke noe.
Gavin er naboen min. Gavin, du bor der borte.
Ja, jeg bor jo der borte. Ops.
Det er ok. Sov godt.
- Gud velsigne deg. Ha en fin kveld. - Hyggelig å møte deg, Lydie.
- Han er søt. Du knuller ham. - Nei.
Du knuller naboen din som heter Gavin.
- Det gjør du. - Nei, det gjør jeg ikke.
- Det gjør jeg ikke. - Du knuller ham.
Du knuller Gavin!
Agnes.
Jeg må snakke med deg om noe.
- Ok. - Det handler om kroppen min.
- Kroppen din er perfekt. - Takk.
- Men det var ikke det jeg mente. - Ok?
Jeg har et barn inne i meg.
Har du det? Hva? Nå?
- Nå. Ja. - Hva? Herregud!
Kroppen din er et mirakel. Herregud.
- Er du redd? - Ja.
Men er du glad?
Ja, det er fint. Jeg ønsket det.
- Vi har prøvd en million ganger. - Ja, du ønsket det. Lydie ...
Vil du kalle det Agnes?
Jeg vet ikke.
Tenk over det.
Hold opp.
Det må ha vært god sæd.
Ja, gudskjelov for den tilfeldige, høye, hvite karens gode sæd.
Kanskje jeg også bør føde hans barn, og så kunne de bli brødre.
Han er vanskelig å finne.
Vi har et bilde av ham, så vi kunne lete etter ham.
- Får jeg ta på den? - Ja.
- Jeg kan ikke kjenne noe. - Det jo ikke som en baby ennå.
- Hvor gammelt er det? - Ti uker.
- Så det er nok veldig lite. - Ja.
- Kanskje som en mus? - Hvor stor er en mus?
- Mindre enn det. - Mindre enn en mus.
- Du må ikke fortelle det i kveld. - Slapp av.
Jeg avslører bare hemmeligheter jeg gjerne vil avsløre.
- Det er ikke beroligende. - Jeg vil ikke bli med.
Det er vi nødt til. Natasha dreper meg.
- Hun er så uhøflig i tonen. - Hun har et uhøflig tonefall, ja.
Ja, ikke sant? Hun har et så uhøflig tonefall.
Er du redd?
- For smerten? - Ja.
Men også fordi det er et menneske.
Jeg vil gjerne skape et godt menneske.
Du kommer til å skape et godt menneske.
- Det kommer til å gjøre så vondt. - Helt jævlig!
Det får du ikke si. Det er bare jeg som får si det.
Det spiller ingen rolle. Kort sagt, så fikk vi huset -
- men måtte betale mye mer enn vi ville.
Liker dere huset, huset mitt?
Ja. Du store. Alt treverket er fabelaktig.
Det er varmt. Mørkt, altså.
- Hva skal dere ha i det? - I huset vårt?
Sofaen vår og sengen vår. Bennys foreldres kommode.
Alle tingene deres.
- Det henger jo på greip. - Nå er du veldig voksen.
Når møttes vi sist? Jeg føler meg helt fremmed.
- Gikk vi ut for tre år siden? - Fire.
- Er det fire år siden? - Ja, tiden flyr virkelig.
Men ikke for meg og Agnes, for vi er jo fortsatt på universitetet.
Du bor i det samme lille huset. Men tiden flyr nok for dere som reiste.
- New York. - Ja, New York.
- Fint for deg. - Det er kult å være her.
Jeg kjørte forbi campus på veien -
- og synet av biblioteket ga meg grøsninger.
- Nei, Lydie. Hold opp. - Stedet har gitt meg dypt stress.
Jeg føler at jeg jobbet på den avhandlingen i et tiår.
En gang skar jeg nesten opp ansiktet på et hjørne av "Lille Dorrit" -
- så jeg kunne komme på sykehuset og få en god natts søvn.
Jeg gjorde det ikke, men jeg overveide det.
Jeg drømmer at alle sidene plutselig er tomme, og jeg spiser dem opp.
- Noe så trist. - Ja, det er jo skikkelig trist.
Var det så lett for deg, Agnes? Har du ikke noe å fortelle?
- Decker bare foretrakk Agnes. - Det gjorde meg dritsur.
- Fisken er så god. Hva er det i? - Fisk.
- Hva med dere? Dere underviser nå. - Jeg er fortsatt på deltid.
Men jeg får nok et fag neste semester.
Det har de ikke sagt, men det kan skje. Det kommer til å skje.
Det er nyheter på Engelsk Institutt. Agnes har en stor nyhet.
- Jeg må på do. - Agnes er på fulltid nå.
- Hun tok Wilkinsons plass. - Fikk. Hun fikk plassen.
Agnes er ung for en fulltidsstilling.
Tispa er den yngste på 50 år. Jeg bare tulla.
- Det er et bein. - Hva?
I fisken.
Det er et bein i fisken som du serverte meg.
- Unnskyld. - Det gjør ikke noe.
Men kanskje du bør fjerne beina litt bedre, før du serverer den.
Hei, gullet mitt. Du er et gullebarn.
Jeg elsker deg. Vil du ned? Jeg setter deg ned.
- Du forlater huset, hva? - Jo, jeg forlater huset.
Jeg drar på jobb. Jeg har en jobb, Lydie.
Men ... du har fortsatt samme kontor.
- Ja. - Du sa at du ville bytte.
Jeg ville ikke forklare hvorfor det er underlig å være der.
Kanskje du burde si at det er mugg der, eller noe.
Skal jeg ringe og si at det er et dødt dyr inne i veggen?
Du er en engel, men ellers takk.
Jeg har akkurat fått jobben. Og jeg vet ikke engang om jeg burde ha den.
Jeg vil ikke klage på kontoret, som er kjempestort og med masse lys.
Jeg skjønner godt hvorfor han likte det.
Men ja, jeg forlater huset.
Agnes ...
... du må ikke ... dø.
Jeg dør ikke.
Hvis jeg ville begå selvmord -
- hadde jeg gjort det i fjor eller året før.
- Eller helt sikkert året før det. - Agnes ...
Nei, jeg dør ikke.
Og i like måte. Du må heller ikke dø.
Lydie ... Du skal ha et lite barn.
Jeg vet det.
Du kommer til å passe så godt på det lille barnet ditt.
Jeg dør ikke. Du må heller ikke dø.
Vil du si hei?
Hei.
Jeg heter Agnes.
Jeg er moren din. Lydie og Fran vil si noe annet, men lytt til meg.
- Agnes! Gjør det ordentlig. - Ok.
Hei. Jeg heter Agnes. Jeg er ikke moren din.
- Jeg er moren din. - Ærlig talt ...
- Den sparket. - Nei.
Gir du meg ... takk.
Ikke dra, da.
- Vi ses snart. - Når?
Kom til New York. Jeg har en ekstra seng.
- Si til Fran at jeg hater dem. - Nei.
- Jeg hater dem ikke. - Jeg vet det.
- Jeg elsker deg. - Jeg elsker deg også.
Nei.
Kom snart igjen. Ikke fordi jeg vil begå selvmord, men bare ...
Bare ... ikke la det vare så lenge før du kommer tilbake.
Ok.
ÅRET MED DET VONDE
- Faen! Faen! - Hva skjer?
Herre min gud! Jeg hater universitetet! Det stinker!
Det føles som om hjernen brenner. Som om jeg skal dø!
Jeg har akkurat innsett at alle driter i Ted Hughes.
- Alle bryr seg om Ted Hughes. - Det er ikke sant.
Jeg har skrevet om en fyr i to år. Jeg knuller menn med lukka øyne nå.
Jeg lukker øynene og ser for meg kvinner.
- Vil du snakke om det? - Om hva?
Ikke noe.
Ok, her er jeg. Beklager.
- Klarte dere det? - Så vidt.
- Devin? - Ja.
Beklager. Jeg prokrastinerer ikke, så det var jo grei skuring.
Det er i orden. Bare kjekk deg. Det vil få deg fram her i verden.
- Lydie. - Jeg er Lydie.
- Har du skrevet den ferdig? - Ja ...
Saken er den ... Jeg har skrevet den ferdig.
Den siste siden er et utdrag av "Sleper seg mot Betlehem" -
- som jeg ikke har skrevet.
- Yeats eller Didion? - Didion. Alltid Didion.
Jeg skal jo være din mentor og jeg skal bare sørge for at det skjer.
- Jeg har skrevet min. - Flott. Alle tiders, Natasha.
Lydie, kan du gjøre den ferdig til på onsdag?
- Og sende utkastet uten Joans del? - Ja, unnskyld.
- Vil du lese min? - Selvfølgelig. Det er jobben min.
Skal du spørre Agnes om hun har skrevet sin?
Ja. Agnes ...
- Hvordan gikk det med din? - Bra. Jeg har skrevet den.
- Jeg gleder meg til å lese den. - Men du leser min også, hva?
Ja da.
- Hvorfor jobber jeg med denne ennå? - Fordi du ikke skrev den ferdig.
- Hold opp å skryte. - Jeg skryter ikke.
- Du har beina på veggen. - Og hva så?
Det ville mine også vært hvis jeg var ferdig.
Men det er jeg ikke, så beina mine er ikke på veggen.
Ok, jeg tar dem ned.
Det er fantastisk.
Hva er det?
- Du burde knulle ham. - Det vil jeg ikke.
Virkelig? Hvis du ikke vil knulle ham, så bare la være.
- Jeg tror han vil knulle deg. - Gjør du?
Det er kjipt. Er det derfor han sier at jeg er flink?
Nei, det sier han fordi du virkelig er flink.
Men hva ville du sagt hvis han spurte om du ville knulle ham?
Jeg ville sagt nei. Jeg ville bli sjokkert om han spurte meg.
Det forstår jeg godt.
Jeg ville si nei, men takk for tilbudet.
Kom inn.
- Hei. - Hei, Agnes.
- Takk for at du ville møtes. - I like måte.
Jobber du med noe?
Nei. Ikke ... ikke egentlig.
- Nå er du nødt til å si det. - Hvorfor?
Fordi nå vet jeg for mye.
Ja, ok.
- Jeg skriver en bok. - En bok? En lang bok?
- Middels lang. - Bra.
- En lang bok blir for mye. - En kort bok blir ...
Hvorfor har du skrevet en bok?
- Selv om den er middels lang ... - Den perfekte lengden.
Så er den elendig og gir meg lyst til å begå selvmord.
Den slags bøker må finnes, så vi kan gjenkjenne de gode bøkene.
Ja. Jeg gjør alle en tjeneste ved å skrive en dritdårlig bok.
Hvis det er til noen trøst, likte jeg godt din første roman.
Den var langt ute, og fikk meg til å føle at det er en grunn til -
- at jeg er i live, selv om jeg ikke kan se det.
Den føltes ikke som skjønnlitteratur, og det er en kompliment.
Jeg tenker alltid på den når jeg spiser is eller kikker ut av vinduet.
Takk.
Selv takk.
Ok ...
Nok om meg.
- Jeg har lest avhandlingen din. - Det gikk fort.
Jeg kunne ærlig talt ikke legge den fra meg.
- Var den limt til hendene dine? - Hva?
- Unnskyld. Høres tullete ut. - Nei, det stemmer.
Ok, men altså ...
Hele denne delen fra side tre til syv -
- syns jeg er fullstendig ... fabelaktig.
Virkelig.
Beklager.
- Min ekskone er aktor ... - Gi deg, juss?
Ja, min ekskone ... elsker loven.
Hun er i retten, og ungen min er syk. Jeg må løpe.
Unnskyld. Du skal jo ha min fulle oppmerksomhet.
Det fortjener avhandlingen din. Vi kan sette opp en ny tid.
- Jeg skriver deg. - Ok.
- Beklager at jeg må løpe. - Det er ok.
Faktisk ... så må du se denne her.
Jeg har akkurat fått den. En førsteutgave av "Til fyret".
Gurimalla. Takk.
- Får jeg ta på den? - Ja. Ålreit, da.
Vi må tro på at tanken om å begå selvmord -
- å flykte fra den fysiske tilværelse, kanskje er -
- en transcendens og ikke en tragedie for Milkman.
Milkman vender tilbake til forfedrenes hjem.
Agnes. Alle tiders. Takk for at du kom på kort varsel.
- Er det ok her hos meg? - Ja, det går bra.
- Ungen er hos ekskona. - Det er i orden.
Kom inn, da.
- Kan du ta av støvlene? - Ja.
- Unnskyld. - Ikke si det.
- Har du avhandlingen min? - Ja da.
Skolissene dine har løsnet.
Jeg har ventet med hjertet i halsen. Hvordan gikk det?
Er du ok, Agnes?
Hva skjedde?
Jeg vet ikke.
Buksene mine har gått i stykker.
Så begynte vi å kysse.
Og jeg tenkte: "Vi kysser."
Jeg tenkte hele tiden på at vi kysset på en dårlig måte -
- hvor man ikke nyter det, og det bare er noens munn.
Så sa jeg at jeg ikke var klar til å kysse.
At jeg nettopp hadde avsluttet et forhold. Bare noe jeg fant på.
Det er ok å lyve om sånt.
Så sa han at det var ok, og at vi bare kunne se en film.
Han satte på en tegnefilm, noe jeg syntes var helt rart.
Men jeg husket at han har et barn, så da var det ikke så rart.
Så la han hånden på buksene mine, og jeg flyttet den.
Men han bare fortsatte å legge den tilbake der -
- og så stakk han hånden ned mellom buksene og trusene mine.
Jeg liksom bare vred på kroppen.
Han var ...
Fingrene hans var veldig sterke og harde ...
... på en dårlig måte. Det var for hardt.
Kanskje det hadde vært deilig hvis jeg hadde villet det.
- Men det ville du ikke? - Nei.
Jeg dro opp hånden hans fordi det ikke føltes bra.
Det gjorde faktisk litt vondt.
Så begynte jeg å kysse ham -
- fordi jeg tenkte at hvis vi måtte gjøre noe -
- så ville jeg heller kysse enn ha fingrene hans der nede.
Og så kan jeg ikke huske hva som skjedde.
På et tidspunkt var hånden hans inne i trusene mine igjen.
- Jeg prøvde å flytte den. - Det prøvde du visst hele tiden.
Ja, jeg tenkte det hele tiden.
En gang til, og så stopper han fordi jeg tydeligvis flytter den vekk.
Men han bare fortsatte å flytte den tilbake.
Og så trakk han ned buksene mine.
Han prøvde å trekke dem ned, men de har jo knapp.
Så han trakk og trakk, og jeg trakk dem opp igjen.
Så var de trukket halvveis ned ...
... og jeg kunne kjenne noe bevege seg inn i meg ...
... og det gikk kaldt nedover ryggen.
Jeg strakk meg ned for å kjenne, og ...
... det var ...
... det var han.
Så kom jeg meg opp og satt på armlenet på sofaen.
Jeg vet ikke hvor lenge.
Og jeg så på ansiktet hans én gang ...
... og han så redd ut.
- Så han redd ut? - Ja.
Så reiste jeg meg langsomt opp ...
... og jeg tok støvlene mine ...
... og jeg kjørte hjem ...
... og nå er jeg her.
Det låter som ...
... det.
Det er ...
Det er det.
Jeg er så lei for det.
- Må man være helt naken? - Under kittelen? Er du naken nå?
- Ja. - Jeg tror ikke man må være naken.
- Hei. Er du Agnes? - Ja. Hei.
Jeg er doktor Evans.
Du har vært utsatt for et seksuelt overgrep? Føler du deg trygg nå?
Før vi begynner, vil jeg bare si at jeg er helt naken.
- Under kittelen. Er det ok? - Ja, det går bra.
- Er det i orden? - Ja.
- Når skjedde det? - Det?
- Overgrepet? - I går. I går kveld.
- Har du dusjet? - Jeg badet.
Det er best å gå rett på legevakten etter slike ting.
Det skal jeg huske på neste gang.
For å sikre beviser på et overgrep.
Du er nødt til å endre tonefallet ditt fullstendig.
Jeg vil bare forsikre meg om at han ikke har smittet meg med noe.
Fikk overfallsmannen utløsning inne i deg?
Jeg ville ikke kalle ham min overfallsmann.
- Men du ble voldtatt? - Ja. Godt formulert.
Jeg vet at dette er vanskelig å snakke om.
- Det føles ikke sånn. - Dette er standardspørsmål.
- Du spør på en så ekkel måte. - Ro deg nå.
Hun er rolig. Still spørsmålene dine.
- Fikk han utløsning inne i deg? - Det er et fryktelig ord.
Nei, han var ikke inne i meg særlig lenge.
Det var ... så lenge.
Ok. Vi tar en blodprøve -
- for å teste for graviditet og kjønnssykdommer -
- og så tar vi en prøve fra livmorhalsen.
- Nam. - Hva for noe?
- Hun sa "nam". - Jeg er straks tilbake.
Agnes?
- Han drar. - Hvem?
Decker flytter. Han har fått jobb nord i staten New York.
Han reiser.
- Faen. - Hva faen?
- Er det bra? - Nei.
Kanskje. Jeg vet ikke.
- Sa han noe om det? - Nei.
Og skrivebordet var fullt av rot. Han hadde ikke pakket noe.
Så han flykter.
Faen.
- Hei. Jeg er ... - Agnes. Jeg heter Elizabeth.
- Dette er Claire. - Hei, Agnes.
- Vil du bli med oss? - Ja.
Vi er så lei for dette.
Vi tar det veldig alvorlig.
- Gjør dere noe? - Vi skulle innlede en undersøkelse.
Men som du kanskje har hørt, sa han opp i går klokken 16.18.
Og du anmeldte det i dag klokken 08.42.
Ok.
Han er dessverre ikke lenger ansatt her.
Så vi kan ikke gjøre det vi normalt ville gjøre -
- som å suspendere eller avskjedige ham. Sånt noe.
Saker som dette er veldig vanskelige -
- og universitetet kan dessverre ikke påta seg noe ansvar.
Men han var min veileder.
Tidligere veileder.
Du kan gå til politiet og anmelde det og få utstedt en arrestordre.
Vi vet hva du går igjennom.
Vi er kvinner.
Hva?
Vi er kvinner.
- Hei. - Hei.
- Du er naboen min, hva? - Jo, jeg bor her.
- Hva heter du? - Gavin.
Hyggelig å møte deg. Jeg heter Agnes.
- Guds lam. - Hva?
Ikke noe. Alt i orden. Jeg bare ...
- Hva gjør du denne vakre kveld? - Har du noe man kan lage bål med?
- Fyrstikker? - Nei, en væske.
- Å ja, tennvæske. - Ja, har du det?
- Ja. Hva skal du bruke det til? - Grille pølser med venner.
- Pølser høres godt ut. - Beklager, vi har bare kjøpt to.
Det gjør ikke noe. Jeg skal spise middag med mamma.
Det passer ikke. Jeg ville bare beskytte meg mot å bli avvist.
Det gjør ikke noe.
Jeg henter tennvæsken. Blir du med inn mens jeg leter?
- Nei. Kan jeg vente utenfor? - Ja. Jeg kommer straks.
- Dette burde funke. - Alle tiders. Takk.
Heller jeg det bare på det jeg vil at skal brenne?
- På grillen? - Ja.
- Ja. Ikke ha på for mye. - Ok.
- Trenger du hjelp? - Nei.
- Takk ... - Gavin.
Gavin, ja.
Absolutt, Gavin.
- Bor ikke du der borte? - Jo, absolutt. Ops.
Hvorfor har du den?
- Jeg fikk den av naboen. - Hvorfor?
Det er helt sikkert ikke en god eller normal tankerekke.
Jeg tror at jeg ville sette fyr på Deckers kontor.
Ok ...
Vil du fortsatt det?
Jeg vet ikke.
Jeg vil gjerne gjøre det.
Det er veldig snilt.
- Men nei. - Alvorlig talt.
Hvis du ikke selv vil brenne ned kontoret hans, så gjør jeg det.
Nei, jeg vil ikke engang at han skal dø.
Det vil jeg.
Jeg vil ikke at han skal dø.
- Hvis du skifter mening ... - Takk.
Kanskje vi kunne brenne noe mindre. Som håret hans, eller kulepennene.
- Jeg tenker over det. - Ok.
- Jeg er nødt til å grille pølser. - Hvorfor?
Jeg sa det til naboen. Jeg er fanget i en løgn.
- Ok, jeg gjør det. - Unnskyld.
Jeg ville jo drepe en mann, så dette er mye lettere.
Har vi noen pølser?
Jeg vet ikke.
Hei.
Ok. Jeg skal kjøpe kaffe.
Skal jeg løfte deg opp?
Faen, altså. Dette er ... kjempedeilig.
Åpenbart ...
... elsker jeg deg.
Vil du bli med og kjøpe kaffe?
Laks. Ok, du er kresen og krever fremragende kvalitet.
Tunfisk.
Kanskje du bare snuser på boksen. Det er tunfisk inni.
Ok da, en av hver.
- Hei. Var det alt i dag? - Ja takk.
- Har du en katt med i butikken? - Nei.
- Jo, du har du. - Hva sa du?
- Du lyver. - Nei, det gjør jeg ikke.
Her er kattematen din.
- Vi er tomme for kaffe. - Jeg har kjøpt noe.
Jeg har fått meg en katt.
Hvis du trenger det, fint.
ÅRET MED SPØRSMÅLENE
Takk for at dere har kommet og gjennomfører deres innkallelse.
De som ikke har prøvd dette og ikke vet hva de kan forvente -
- kan komme opp og hente et spørreskjema.
Fyll det ut og lever det til oss.
Vi har små blyanter, hvis dere trenger en liten blyant.
3. KJØNN
De følgende jurymedlemmene er fritatt.
Jurymedlem nummer 1, 3, 5, 7, 8 -
- 30, 32, 39 -
- 25, 42, 43 -
- 49 og 59.
Dere er fritatt. Takk. Dere kan gå.
Mrs Fuller, forstår De betydningen av "utenfor enhver rimelig tvil"?
At for å være fullstendig overbevist må man selv ha sett forbrytelsen?
Mener resten av dere at dette begrepet kan anvendes i denne saken?
Hvor mange av dere har barn?
- Mr. Wogard. Har De barn? - Ja, Soph fylte akkurat fire år.
Hvis hun lekte på klatrestativet i parken, og De snudde ryggen til -
- og hun brakk armen, hva ville De tro hadde hendt?
- At hun falt ned og brakk armen. - Det er et indirekte bevis.
Det man kan utlede fra de fakta man kjenner til.
- Gir det mening? - Ja.
Hvis et annet barn sa at han så henne falle ned -
- er det et direkte vitneutsagn, fordi noen var vitne til det.
Forstår dere forskjellen på indirekte bevis og direkte vitneutsagn?
Uten et direkte vitneutsagn, kan vi ikke være sikre på forbrytelsen.
Den tiltaltes skyld skal bevises utenfor enhver rimelig tvil.
Det vil si at det ikke kan være noen annen fornuftig forklaring.
Hvis noen her har vært offer for en forbrytelse, så rekk opp hånden.
- Mr. Faber, hva var forbrytelsen? - Jeg ble utsatt for væpnet ran.
Ville det gjøre Dem ute av stand til å være et upartisk jurymedlem?
Nei.
- Ms. Ward. - Hva?
Rakte De opp hånden da jeg spurte?
Det gikk opp for meg at jeg ikke bør fortelle det.
Er De ikke i stand til å fortelle om forbrytelsen?
Det er mitt verste mareritt å skulle fortelle fremmede om det som skjedde.
Så det er grunnen til -
- at jeg ikke valgte å fortsatt rekke opp hånden. Takk.
Ville dette gjøre Dem ute av stand til å være et upartisk jurymedlem?
Det er et godt spørsmål, som jeg har tenkt over.
Har De trukket en konklusjon?
Det ville være bedre hvis jeg fikk en annen samfunnsmessig rolle.
- Hva slags samfunnsmessig rolle? - Takk for spørsmålet.
Jeg er universitetslærer på deltid, forhåpentlig snart på fulltid -
- og det er et viktig arbeid å undervise.
Noen ville mene at en lærer er et ideelt jurymedlem.
- Definitivt ikke. - I spørreskjemaet skrev De ...
- Jeg viste ikke at det ble lest opp. - "Hvordan beskriver venner Dem?"
"Smart" er strøket over, og det er skrevet "høy".
Hvis forbrytelsen gjør Dem forutinntatt, blir De fritatt.
- Kan jeg få problemer? - Hvorfor det hvis De var offeret?
Jeg vet ikke. Loven gir ikke mening, tenker jeg.
Jeg ...
- Jeg har ikke sagt det høyt før. - Det er ok.
- Gikk De til politiet? - Nei.
Jeg hadde bare en knapp, og jeg vil ikke at han må i fengsel.
Hvorfor ikke?
Han har et barn.
Jeg vil at han holder opp med å være en som gjør sånne ting.
Om han kom i fengsel, ville han bare være en som gjorde sånt, i fengsel.
Ærede dommer, kan jeg nærme meg retten?
Agnes Ward, De er fritatt.
Beklager.
Kall inn neste jurymedlem.
Vi innkaller nå ...
... Rex Haberman.
Rex?
ÅRET MED DEN GODE SANDWICHEN
- Var det fint? - Hva?
Likte du sexen vi hadde?
Ok. Bra.
- Takk. - Takk selv.
Agnes, vi har fått mange positive tilbakemeldinger fra dine studenter -
- angående ditt bidrag som deltidsansatt på universitetet.
Både nåværende og tidligere fakultet, alle er svært begeistret.
- Tidligere fakultet? - Ja. Du har blitt kalt ...
Hjelpsom, støttende og ekstraordinær.
Det har vært snakk om den ledige stillingen, etter at Preston reiste.
Vi ville finne den rette kandidaten.
Og det gleder oss å tilby deg en fulltidsstilling her på Fairport.
- Er det sant? - Ja.
- Instituttet vedtok det enstemmig. - Jøye meg! Jeg takker ja.
Fantastisk. Du skal undervise i "Romanen i det 20. århundre" -
- som du har stått for før, og du kan skape ditt eget valgfag.
Vi ser gjerne at du også underviser i novellekunsten -
- ettersom vi har lest avhandlingen din og fant den fascinerende.
- Ok. - Med mindre du heller vil noe annet.
Jeg har ikke lest avhandlingen siden jeg utga den, men det skal jeg gjøre.
Jeg ser på den og utarbeider en studieplan.
Praktfullt. Vi er henrykte over å ha deg her.
Takk.
Agnes, jeg må fortelle deg noe. Jeg er forelsket.
- Hva? - Ja.
Og helt superhomo. Mer enn vi trodde.
- Å, gurimalla. I den personen? - Ja. Fran.
Er du lykkelig nå, for å være homo og forelsket?
Jeg er kjempelykkelig for å være homo og forelsket.
- Du må møte dem. - Ja, så klart. Så klart.
Lydie, du fortjener å være forelsket hele tiden for alltid.
Takk, vennen.
- Jeg fikk jobben. - Hva?
- Jeg fikk fulltidsstillingen. - Herregud! Agnes!
Det er ikke like fint som å være forelsket.
- Det er fantastisk. Agnes. - Ja, det er bra.
Du har virkelig fortjent det, Agnes.
FANTASTISK
Her er kontoret ditt. Si fra hvis det er noe du trenger.
- Hvis en pære går eller noe. - Takk, Sophie.
"Og det gikk plutselig opp for meg, mens mine robotknær beveget seg -
- at jeg ikke visste noe om min elskedes psyke -
- og at det et sted bak de reddsomme, juvenile klisjeene sannsynligvis -
- befant seg en hage og en skumring og en slottsport i henne.
Dunkle, henrivende steder, som var utvetydig og absolutt forbudt ..."
- Ms. Ward? - Ja.
Beklager, men jeg syntes denne boka var motbydelig.
Det er en lettelse å høre, Jeremy.
Hva syntes du om måten den er skrevet på?
Det var nettopp det. Jeg ble dritsur for det som skjedde -
- men jeg likte hvordan han skrev. Så jeg ble dritsur.
Ok. Følte andre seg fanget mellom selve presentasjonen -
- og innholdet av presentasjonen?
Hun damen der er tilbake og kikker gjennom det lille vinduet.
Hun er utholdende -
- som Humbert i sin trang til å stoppe tiden for Lolita.
- Pent. - La oss lese.
"For jeg la ofte merke til at siden vi jo levde -
- hun og jeg, i en verden av total ondskap ..."
- Så ... - Hei.
- Lydie har blitt forlovet. - Ja.
- Når skal de gifte seg? - Til sommeren.
- Liker du Fran? - Ja. Fran er grei.
Litt reservert og veldig høy.
- Hva skjer? - Du fikk jobben.
Ja.
- Jeg ville gjerne ha den jobben. - Ok.
- Så du føler ingenting? - Jo. Men av andre grunner.
Bare fordi alt faller lett for deg, kan du ikke ta fra andre ting.
- Alt faller ikke lett for meg. - Jo. Du er godt likt, klok og pen.
Logan og Devon liker deg. Lydie og Decker liker deg.
Du liker meg ikke.
Det stemmer.
Det er sant.
Når jeg tenker over det, tror jeg at Decker faktisk hatet meg.
Du var hans utvalgte.
Nei, for når man liker noen, eller når man respekterer noen ...
Noen folk behandler deg på én bestemt måte.
Med respekt, som om du er et menneske -
- som lever og ånder og kan tenke selv.
Og andre behandler deg ikke på den måten, og det er dårlig.
Greit nok. Jeg knulla ham, og han tok seg ikke engang tid til -
- å gi meg kommentarer personlig på avhandlingen min.
- Knulla du ham? - Ja.
- Ønsket du det? - Hva da?
- Var det med vilje? - Ja, det var med vilje.
Vi hadde sex i fem minutter. Det var ok. Jeg har opplevd bedre.
Vi har stengt. Du kan ikke stoppe her.
Å, pokker.
Unnskyld at jeg skrek til deg.
Gutten min, Hank, får også sånne hyperventileringsanfall.
Jeg vet at du er redd, men du har kommet deg av veien, og du er ok.
Nå skal jeg puste, vi puster sammen og så følger du meg.
Er du klar? Pust inn. Pust ut.
To, tre, fire, fem.
Pust inn.
Pust ut. To, tre, fire, fem.
Pust inn. Pust ut.
To, tre, fire, fem.
Pust inn. To, tre, fire, fem.
Pust ut. To, tre, fire, fem.
Ærlig talt så puster jeg egentlig ikke sånn, men det føles bra.
Er du ok? Det er bra.
Vil du ha en sandwich?
Jeg ville sette bord her ute, så folk ikke skulle sitte på bakken.
Det er gode sandwicher. Man bør ikke spise en god sandwich -
- sittende på bakken der duene skiter.
Men de sa at jeg deler plassen med karene fra søppelplassen.
Så jeg måtte spørre dem. Det kan dere faen meg glemme!
Forpulte rasshøl.
- Den er god. - Selvfølgelig er den god.
Man har ikke en sandwichsjappe hvis man ikke lager en god sandwich.
- Den er sterk. - Veldig dyr chili fra Calabria.
- Agnes. - Hva?
- Agnes? - Ja.
Du høres ut som de kjipe karene fra søppelplassen.
Det tar jeg ille opp. De er noen rasshøl. Jeg er ærlig.
- Så du har en sønn? - Han er et rasshøl.
Hank.
- Hank er ... - Det trenger du ikke si.
Det låter for mye som "hark".
- Har du barn? - Nei.
Vil du gjerne ha noen?
Jeg kan ikke forestille meg å bli gammel.
Tror du jeg forestilte meg å bli sånn her?
Nei, jeg trodde ikke -
- at jeg ville ende med å likne en potet med en munn.
Men sånn er det.
Det vil skje deg også.
Og du vil ikke ane hvordan det gikk til.
Det har hendt meg noe ganske ille.
Så det er nok derfor jeg oppfører meg underlig.
Hvor ille?
Skikkelig ille, tror jeg.
Vet du ikke om det er ille?
Jo, jeg vet at det er ille.
Men mest fordi, når jeg forteller folk om det -
- ser de veldig redde ut.
Unntatt venninnen min, men hun har flyttet.
Og noen ganger får jeg det så dårlig når jeg tenker på det, fordi ...
... jeg kan huske enkelte øyeblikk av det ...
... og jeg kan kjenne i kroppen min at det var skikkelig ille.
Men noen ganger tenker jeg ikke på det, og det er underlig.
Og jeg får dårlig samvittighet når jeg ikke tenker på det.
Har det akkurat skjedd? Var det derfor du pustet og peste?
Nei, det er tre ... litt mer enn tre år siden.
Det er ikke så lenge.
Eller det er lenge, men samtidig så er det ikke så lenge.
Ja.
Har du det ...
... ok hjemme?
- Jeg har en katt. - Ok.
Hva faen, Olga?
Gå og legg deg, Olga.
Har du bæsja i sengen min, Olga?
Men hva faen, Olga?
Herregud! Hvis du ville drepe den, skulle du bare gjort det!
Jeg kommer tilbake. Det er snart overstått.
Ok. Hva skal jeg bruke? Hva leter jeg etter?
En pose! Jeg har en pose! Jeg kommer tilbake!
Jeg er tilbake. Unnskyld.
Er du ok? Nei, du holder på å dø.
Ned i posen. Inn i posen med deg.
Tilgi meg.
Tilgi meg for dette.
Å, Gud!
Gavin!
- Gavin! - Agnes, er du ok?
Agnes? Hva ...
Er du ok?
Vil du komme og knulle meg?
Ja. Bare vent litt. Jeg må ha sko.
Jeg må ha på sko.
Bare et øyeblikk.
- Får jeg tisse? - Selvfølgelig.
- Får jeg være med? - I badekaret?
Klart det.
- Jeg skal bare snu meg. - Du trenger ikke skjule den.
- Den er liten nå. - Menn er så rare.
Takk.
Det er deilig. Det er fin temperatur.
Jeg er flau over at jeg skjulte pikken min.
Det er ok. Jeg dekker puppene mine med håret mitt.
Det stemmer.
Beklager at badekaret er så lite.
Dette badekaret? Nei, det er helt fint.
Hva om jeg satt bak deg?
- Hvorfor? - Da ville det være som en klem.
- Ok. - Ja?
Vent. Får jeg se på den?
- Pikken min? - Ja.
Jeg har aldri sett en så bløt en.
- Det vil gi meg mareritt i årevis. - Man ser dem bare aldri sånn.
De er bedre sånn.
Ok, jeg er ferdig.
- Ønsker du deg det alle har? - Hva mener du?
Som familie og sånt noe.
- Ønsker du deg det? - Sammen med deg?
Nei, det var du som spurte.
- Ja, det ønsker jeg meg. - Fint.
- Gjør du det? - Altså ...
Sikkert bare for å være nærmere Lydie.
Men jeg kan ikke se det for meg.
- Hvor da? - I hodet mitt.
Jeg kan ikke se meg selv bli eldre eller få barn.
Jeg kan ikke se meg selv.
Jeg tror du ville være en god mor.
- Hvorfor det? - Du er så snill.
Jeg er ikke så snill.
Folk sier alltid at de ikke vil ha barn, men så forandrer det seg.
Det man ønsker seg. Jeg tror det forandrer seg.
Det er for kaldt nå.
Jeg syns det er deilig.
ÅRET MED BARNET
Hei! Ja!
- Jeg har savnet deg. - Jeg har savnet deg så mye.
- Er babyen med? - Babyen er med.
- Hei, Agnes. - Hei, Fran.
Fran? Husker du ...
- Ja. - Det var en stor dag.
Helt sikkert. Hei, gullet.
- Er du glad for at du kom? - Kjempe kjempeglad.
Nå vet jeg hvordan en eksploderende skjede ser ut.
Vær ærlig.
- Liker du henne? - Barnet mitt?
- Ja, jeg liker barnet mitt veldig. - Det er bra.
- Og liker du meg ennå? - Jeg elsker dere begge to.
- Lydie? Tar du ungen? - Ja, selvfølgelig.
- Hei. Skal jeg hjelpe til? - Nei da. Kom her.
- Hei. - Hei.
- Se her ... - Jeg kan ta en.
- Jeg elsker å holde dem. - Er du ... Å ja ...
Hei. Hun har mye mer av et ansikt nå.
Lille, sære Janie.
Vi kaller henne bare Jane.
Hei. Hyggelig å se deg igjen.
- Det er ok. - Det skjer hele tiden.
Gjør det virkelig?
Er det ansiktet mitt?
Hallo? Er det ansiktet mitt?
- Fyrtårn-dag. - Fyrtårn-dag.
- Fran. Fyrtårn-dag. - Fyrtårn-dag.
- Janie. Fyrtårn-dag. - Hun har ikke sovet så godt.
Ja, vi er virkelig drittrøtte.
Hun orker nok ikke å gjøre noe stort i dag.
Babyen? Hun kan jo gjøre hva som helst.
Ikke egentlig. Men dere kan dra. Jeg blir.
- Virkelig? Ok. - Du skulle jo se det.
Jeg kommer nok til å se det på et eller annet tidspunkt.
Nei. Dere to skal dra.
- Noen må bli hos Jane. - Jeg kan gjøre det.
Virkelig?
- Jane er veldig bestemt. - Jeg gjør det.
Herregud. Tusen takk, Agnes. Fran, vi er frie!
Fyrtårnet er veldig romantisk. Dere burde være der alene.
- Og lage et barn til. - Vi er bare borte i 20 minutter.
- Hva hvis hun dreper meg? - Hun dreper deg ikke.
Du må ikke miste henne.
Jeg mister henne ikke.
Ok ...
- Ok. - Ok.
Takk.
Sånn ja. Takk.
- Vær så god. - Takk.
- Lydie? - Ja?
- Hva skal jeg si til henne? - Du trenger ikke si noe.
20 minutter.
Hei. Jeg heter Agnes.
Det er ganske underlig at du blir et menneske en dag.
Ja, for du ser jo helt gal ut nå. Hud og bare bittelitt med hår.
Slapp av. Sånn er det ikke om en liten stund.
Er det ok?
Bra. Jeg legger deg ned.
Jeg tar deg opp igjen. Ok, ok, ok.
Du ser så søt ut.
Når du blir stor, kan du fortelle meg alt.
Hvis du får en tanke og tror at det er en dårlig tanke -
- har jeg nok hatt den samme tanken, men ti ganger verre.
Så du kan bare fortelle meg det. Det vil aldri gjøre meg redd.
Hvis noen gjør noe slemt mot deg ...
Hvis noen sier noe skremmende ...
Hvis du vil begå selvmord med en blyant eller en kniv ...
... så kan du bare fortelle meg det.
Jeg vil aldri si at du gjør meg redd.
Jeg vil bare si at det forstår jeg godt.
Sånn er det bare noen ganger.
Jeg er så lei for at det vil skje deg dårlige ting.
Det håper jeg ikke at det gjør.
Hvis jeg kan forhindre noe dårlig, så si fra til meg.
Men noen ganger skjer det bare dårlige ting.
Derfor har jeg på en måte vondt av deg ...
... fordi du er i live og ikke vet det ennå.
Men jeg kan likevel lytte uten å bli redd.
Så det er fint.
Eller, det er i hvert fall noe.
Oversettelse: Nina Maria Eidheim Scandinavian Text Service