Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Doamne, Dumnezeule! Bună!
La naiba, ce frig e!
- Ai ajuns! - Am ajuns!
- Mi-a fost dor de tine! - Și mie de tine.
- Mi-a fost dor de tine! - Da!
Ajută-mă, e ger!
Nu-mi vine să cred că încă locuiești aici.
Da, mereu spui același lucru.
La naiba, nu-mi simt mâinile!
- La naiba. - O duc eu.
- E grea.
Da, la naiba, ce grea e.
Mi-ai adus cadouri?
Nu, am adus vreo 18 perechi de șosete.
Am șosete.
Da, dar ai niște picioare uriașe, draga mea.
Anul Copilului
E foarte grea.
Doamne, Dumnezeule.
- Uite la ce mă gândesc. - Da.
Când faci sex...
Da.
Uneori...
Tipul zice chestii de genul:
„Îți place, așa-i?”
Îți place.
Ce-i aia?
Corect.
Ce profund.
Cred că vor să spună
că-ți place...
- Aia. - ...aia.
- Da. „Îți place scula mea.” - Sau aia.
Dar e ca și cum scula lui ar fi întreaga lui persoană.
Ca și cum ar zice: „Îți place scula?
Îți place de mine?”
- „Mă iubești?” - „Mă iubești!”
„Și ți-o trag...
- cu scula mea.” - Clar.
Și uneori e...
Nu face asta.
Nu, uneori e ca și cum...
Doamne.
Uneori e ca și cum...
Ceva de genul.
- E adevărat. - Ca și cum...
Uneori e ca și cum ți-ai părăsi corpul și l-ai vedea
- din spate. - Din creierul lui.
Fundul tău arată ciudat.
Uneori e ca și cum... Clar!
O să mă lași să-l citesc?
Da. Dar nu l-am terminat.
Nici măcar nu e o ciornă în toată regula.
Dar e o ciornă.
Clar e o ciornă.
Tot despre chestii gay din New York e?
Da, dar acum e
mai întunecat și psihologic, dar și amuzant.
Trebuie să-l citesc.
Hei, de pe vas!
Cu noi vorbește?
Cred că a zis: „Hei, de pe vas.”
Hei, de pe vas, vecine!
Hei, de pe vas!
E pe locul nostru.
La naiba.
Aș vrea să locuiești încă aici.
Da.
Sau măcar mai aproape.
Da, și eu aș vrea să locuiești mai aproape.
Îmi place să locuiesc aici.
Ești sigură?
De ce?
E greu, nu?
Să continui să trăiești aici.
E greu oriunde.
Da. E adevărat.
Facultatea a fost...
Masteratul a fost...
Exact.
Îți e dor de mine chiar dacă ești măritată?
Da, mi-e dor de tine chiar dacă sunt măritată.
Măritată.
Ce adult.
Ești foarte adultă.
Hei! Hei, voi!
Sunt măritată!
Sunt legal unită de partenera mea!
Tatăl meu e divorțat.
Ce trist.
E în regulă.
Ce facem acum?
Ești singur.
Nu-mi pasă dacă sunt singur sau nu.
E dreptul meu.
E dreptul tău.
Ce vrei? Pentru mine, e vinovat.
Vreau să aud argumentele tale.
Ți-am dat...
Da...
- Bună. - Bună.
- Te pot ajuta? - Nu. Scuze.
Am greșit casa?
Nu. E casa corectă.
- Ești...? - Stai.
Nu.
Asta e casa, da.
- O cauți pe Agnes? - Da.
Gavin!
- Agnes. - Lydie.
Tu ești Lydie. Doamne, Dumnezeule!
Scuze, era weekendul ăsta.
Da.
Vina mea.
Nicio problemă. Gavin e vecinul meu.
Gavin, tu locuiești acolo.
Da. Locuiesc acolo.
E bine.
Vise plăcute, Gavin.
Dumnezeu să te binecuvânteze și noapte bună.
- Îmi pare bine, Lydie. - Și mie.
E drăguț.
- Cine? - Te culci cu el.
Nu.
- Te culci cu vecinul tău. - Nu.
Te culci cu vecinul tău pe nume Gavin.
Tu o faci.
Eu nu.
- Nu. - Te culci cu el.
- Nu. - Te culci cu Gavin!
Agnes.
Trebuie să-ți spun ceva.
În regulă.
Bine. E despre corpul meu.
Corpul tău e perfect.
Mersi.
Dar nu la asta mă refeream.
Păi...
Am un copil în mine.
- Serios? - Da.
Ce? Acum?
Acum.
- Da. - Ce?
Doamne, Dumnezeule.
Doamne, Dumnezeule. Corpul tău e un miracol.
Doamne, Dumnezeule.
Ți-e frică?
Da.
Dar ești fericită?
Da. E un lucru bun.
Mi l-am dorit, evident.
Am încercat de un milion de ori.
Da. Ți l-ai dorit.
- Da. - Lydie...
O să-i pui numele Agnes?
Da. Nu știu.
Gândește-te.
Trebuie să fi fost o spermă foarte bună.
Da. Mulțumesc lui Dumnezeu
pentru sperma bună a acelui necunoscut alb și înalt.
Poate ar trebui să-i fac și eu copiii,
așa ar fi toți frați.
Dar e greu de găsit.
Avem fotografia lui,
am putea să-l căutăm.
Pot s-o ating?
Da.
Nu simt nimic.
Pentru că încă nu e un copil.
Câte săptămâni are?
Zece săptămâni?
Trebuie să fie foarte mic.
Da.
E ca un șoarece?
Cât de mare e un șoarece?
E mai mic de atât.
Mai mic decât un șoarece.
În seara asta să nu spui nimic despre...
Stai liniștită.
Nu spun niciodată secretele,
doar dacă nu ard de nerăbdare să le spun.
Asta nu mă liniștește, draga mea.
Nu vreau să merg.
Nu!
Trebuie să mergem. Natasha mă va ucide.
Simt că e nepoliticoasă
din cauza felului în care vorbește.
Da, are un ton foarte nepoliticos.
Da, nu-i așa?
Are un ton foarte nepoliticos.
Ți-e frică?
- Da. - De durere?
Da.
Dar și pentru că e o persoană.
Vreau să cresc o persoană bună.
O să crești o persoană bună.
O să doară foarte tare.
Doamne, Dumnezeule, trebuie să doară îngrozitor!
Nu! Nu spune asta.
Eu pot să spun asta,
tu nu.
Bla, bla, bla. Nu contează.
Pe scurt, am cumpărat casa,
dar a trebuit să plătim
mult mai mult decât am fi vrut.
Vă place casa asta? Casa mea?
Da. Doamne, Dumnezeule.
Lemnul e superb.
E intens. Întunecat.
- Da. - Ce o să puneți?
- În casa noastră? - Da.
Canapeaua noastră,
patul nostru,
comoda părinților lui Benny.
- Toate lucrurile lor. - Da. Exact.
Are sens.
Acum ești un adult în toată regula.
Băieți, de când nu ne-am mai întâlnit?
Sunt puțin...
Bună.
Au trecut trei ani de când am absolvit?
- Patru, cred. - Doamne, Dumnezeule, patru?
Da.
Timpul zboară.
Chiar zboară.
Dar pentru Agnes și pentru mine sigur nu
pentru că suntem tot aici, la facultate.
Tu locuiești în aceeași casă.
În căsuța aia.
Dar timpul trebuie să zboare pentru cei care au plecat.
- New York. - Da. New York.
Mă bucur pentru tine.
E foarte ciudat să fiu din nou aici.
Am trecut prin campus când mergeam la Agnes acasă
și când am văzut biblioteca,
m-a trecut un fior.
Biblioteca. Lydie, nu.
- Înțelegeți? - Te rog.
Locul ăla mi-a lăsat un stres foarte adânc.
Da, masteratul a fost o nebunie. Chiar simt
că am lucrat un deceniu la teza aia.
Da. Odată...
într-o cameră privată,
aproape mi-am tăiat fața cu copia mea
de „Mica Dorrit” ca să ajung la spital
și să dorm o noapte întreagă.
N-am făcut-o, dar m-am gândit la asta.
Da, uneori am coșmaruri în care teza mea
e doar un teanc de pagini goale și le mănânc.
Doamne, ce trist.
Da. E foarte trist.
Agnes, chiar a fost așa ușor pentru tine?
Nicio anecdotă? Nimic?
Nu era vina ei că era preferata lui Decker.
Nu era vina ei, dar mă înfuria.
Peștele e delicios. Ce are?
Pește.
Ce mai faceți voi două?
Acum sunteți profesoare.
Încă lucrez cu jumătate de normă,
dar cred că semestrul viitor voi preda un curs.
Încă nu au spus
că va fi așa, dar s-ar putea.
- Da. - Nu. Așa va fi.
Da. Așa va fi.
Avem noutăți la Departamentul de Engleză.
Agnes? Agnes are noutăți.
Mă duc la baie. Scuze.
Agnes e profesoară cu normă întreagă.
A preluat postul lui Wilkinson.
I-au dat postul.
Agnes e foarte tânără pentru a fi profesoară cu normă întreagă.
Da, scorpie e cea mai tânără din ultimii 50 de ani.
Glumesc.
Are un os.
Ce?
Peștele.
Porția pe care mi-ai servit-o are un os.
Scuze.
Nu, e bine.
Dar poate
ar trebui să-i scoți mai bine oasele înainte de a-l servi.
Bună, puiule.
Ești un pui.
Te iubesc.
Vrei să cobori?
Bine. Te dau jos.
Ieși din casă, nu?
Da. Ies.
Merg la muncă. Am un serviciu, Lydie.
Dar...
ești tot în același birou.
Da.
Agnes, ai spus că o să-l schimbi.
Nu voiam să trebuiască să explic
de ce mi se pare ciudat să fiu în acel birou.
Ai putea spune că are mucegai sau ceva de genul ăsta.
Se poate.
Vrei să sun și să spun că e un animal mort în perete?
Ești o sfântă, dar nu.
Abia am obținut postul.
Nici măcar nu știu dacă-l merit.
Agnes.
Nu vreau să mă plâng de biroul meu
care, tehnic, e imens
și e foarte luminos,
și înțeleg de ce îi plăcea.
Oricum, da, ies din casă.
Agnes...
nu...
muri.
N-o să mor.
Dacă ar fi să mă sinucid,
aș fi făcut-o anul trecut...
sau cel de dinainte.
Sau anul de dinainte, cu siguranță.
Agnes.
N-o să mor.
Sentimentul e reciproc.
Tu să nu mori, te rog.
Lydie...
O să ai un bebeluș.
Știu.
O să ai mare grijă de bebelușul tău.
- N-o să mor. - Te rog, nu.
Tu să nu mori, te rog.
Vrei să-l saluți?
Bună.
Sunt Agnes.
Sunt mama ta.
Lydie și Fran îți vor spune contrariul, dar fii atentă,
- eu sunt mama ta. - Agnes!
- Fii serioasă. - Da. Bine.
Bună. Sunt Agnes.
Nu sunt mama ta.
Ba da, sunt mama ta.
Doamne sfinte.
A lovit.
Nu-i adevărat.
O să...? Mulțumesc.
Nu pleca.
Hei.
Ne vedem curând.
Când?
Vino la New York.
Am un pat liber.
O urăsc pe Fran, spune-i.
- Nu. - Nu-i adevărat.
Știu, draga mea.
- Te iubesc. - Te iubesc.
Nu.
Vino curând.
Nu pentru că...
Nu pentru că o să mă omor, dar...
Dar...
nu aștepta atât de mult să te întorci.
De acord.
Anul Răului
La naiba!
Ce se întâmplă?
- Ce se întâmplă? - Doamne, Dumnezeule!
Urăsc facultatea!
E cel mai rău!
Simt că mi se arde creierul.
Că o să mor!
Tocmai mi-am dat seama
că nimănui nu-i pasă de Ted Hughes.
Tuturor le pasă de Ted Hughes.
Nu. Nu-mi vine să cred.
Am petrecut doi ani scriind despre un tip.
Nici măcar nu mi-o trag cu tipi cu ochii deschiși,
îi închid și îmi imaginez femei.
Vrei să vorbim despre asta?
Despre ce?
Despre nimic.
Am ajuns. Scuze, sunt aici.
Am reușit?
La limită.
- Devin? - Da.
Scuze. De obicei nu procrastinez,
deci pentru mine nu a fost mare scofală.
E în regulă.
Continuă să te lauzi, vei ajunge departe.
Lydie.
Eu sunt Lydie.
Ai terminat?
Da...
Da, ideea e că...
Să nu vă supărați. Nu am terminat-o.
Ultima pagină e ca o copie exactă a...
Târându-se spre Bethlehem, pe care nu am scris-o eu.
- Yates sau Didion? - Didion.
Întotdeauna Didion.
Știți ce?
Se presupune că sunt mentorul vostru, asistent sau ce-o fi.
Sunt aici să mă asigur că se întâmplă.
Eu am făcut-o.
Da. Bine. Foarte bine, Natasha.
Lydie, vei putea s-o termini până miercuri?
Îmi vei aduce ciorna fără partea cu Joan?
Da, din nou...
Îmi pare rău.
O să o citiți și pe a mea?
Sigur. E treaba mea.
O veți întreba pe Agnes dacă a făcut-o pe a ei?
Da.
Agnes...
Cum a mers?
Bine. Am terminat-o.
Abia aștept s-o citesc.
Dar o veți citi și pe a mea, nu?
Da.
SUSAN SONTAG ÎMPOTRIVA INTERPRETĂRII
De ce mă mai chinui cu asta?
Pentru că n-ai terminat-o.
Fără supărare.
Nu te mai lăuda.
Nu mă laud.
Stai cu picioarele pe perete.
Și?
Dacă aș fi terminat-o,
aș sta și eu așa,
dar n-am făcut-o.
Deci nu stau cu picioarele pe perete.
Bine. Le cobor.
Preston Decker Este extraordinar.
Ce?
Ar trebui să te culci cu el.
Nu vreau.
- Serios? - Da.
Dacă nu vrei să te culci cu el, n-o face.
N-am s-o fac.
Cred că el vrea să se culce cu tine.
- Serios? - Da.
- Ce rău. - De ce?
Crezi că de asta îmi spune că sunt deșteaptă?
Nu, cred că îți spune asta
pentru că ești foarte deșteaptă.
Bine.
Dar ce-ai zice
dacă te-ar ruga să te culci cu el?
Aș spune nu.
M-ar deranja că întreabă.
Înțeleg.
Aș spune nu,
dar mulțumesc.
PRESTON DECKER DEPARTAMENTUL DE ENGLEZĂ
Intră.
Bună.
Bună, Agnes.
Mulțumesc că mă primiți.
Mulțumesc că ai venit.
Lucrați la ceva?
Adică...
Nu...
De fapt, nu.
Acum trebuie să-mi spuneți.
De ce?
Pentru că acum știu prea multe.
Da, păi...
Scriu o carte.
- O carte? - O carte.
O carte lungă?
- Medie. - Bine.
De ce?
Una lungă e gen: „Da, am înțeles”.
Clar. Una scurtă e...
„De ce ai mai scris o carte?”.
Da, deși e medie...
- E lungimea potrivită. - Da.
Trebuie să spun că e oribilă
și de fiecare dată când o văd, vreau să mă omor.
Aceste cărți sunt necesare
pentru a putea distinge cele care sunt cu adevărat bune.
Da.
Fac un serviciu scriind o carte de rahat.
Ei bine,
dacă ajută la ceva,
mi-a plăcut primul dumneavoastră roman.
Mi-a plăcut cât de al naibii era
și că m-a făcut să cred că există un motiv,
chiar dacă nu-l pot vedea, pentru care sunt în viață.
Și nu părea ficțiune,
ceea ce e un compliment în acest caz.
Și...
mă gândesc mereu la asta în timp ce fac alte lucruri,
cum ar fi să mănânc înghețată
sau să mă uit pe fereastră.
Mulțumesc.
Vă mulțumesc eu.
Bine...
Destul despre mine.
Am citit teza ta.
Ați citit-o foarte repede.
Da, păi...
sincer să fiu, n-am putut s-o las din mână.
Vi s-au lipit mâinile?
Ce?
Scuze.
Nu are sens.
Nu, ba da.
Da.
- Ei bine... - Da.
Toată secțiunea
de la pagina trei la șapte,
mi se pare absolut
extraordinară.
Serios.
Scuză-mă.
Scuze, fosta mea e procuroare, ceea ce...
Legea.
Da. Fosta mea soție...
adoră legea.
E la tribunal, fiul meu e bolnav.
Trebuie să plec.
- La naiba, scuze. - E în regulă.
Ar trebui să ai toată atenția mea, asta merită.
- Putem reprograma. - Da, e bine.
Bine, trebuie să... Îți scriu.
- De acord. - Tu...
Scuze că plec așa.
- E în regulă. - De fapt...
ar trebui să vezi asta.
Tocmai am primit-o.
Prima ediție a „Spre far”.
Mulțumesc.
Da.
Pot să-l ating?
- Da. - Bine.
Foarte bine.
Ni se cere să luăm în considerare ideea că a-ți lua viața,
a fugi de existența corporală,
poate fi pentru Milkman ceva transcendental și nu o tragedie.
Milkman simte că se întoarce la casa sa ancestrală.
- Agnes. - Bună.
Super. Bine.
Mersi că ai venit în ultimul moment.
Scuze, e casa mea.
- Sper că nu te deranjează. - Nicio problemă.
Stai liniștită, fiul...
Fiul meu e cu fosta.
Totul e bine.
- Intră. - Bine.
Te-ar deranja să-ți scoți cizmele?
Nu, sigur.
- Evident. - Nu.
- Îmi pare rău. - Nu-ți cere scuze.
Aveți teza mea?
Da.
Ai șireturile dezlegate.
Bună, te-am așteptat cu nerăbdare.
Cum a fost?
Agnes, ești bine?
Ce s-a întâmplat?
Nu știu.
Mi s-au rupt pantalonii.
Și am început să ne sărutăm.
M-am gândit: „Ne sărutăm”.
M-am gândit la asta tot timpul,
în sensul rău,
ca atunci când nu te simți bine,
și e gura cuiva.
Și apoi am spus: „Nu sunt pregătită să sărut pe nimeni.
Abia am ieșit dintr-o relație”.
Am inventat.
E în regulă să minți despre asta.
Și el a spus: „E în regulă.
Putem să ne uităm la un film”.
Așa că a pus ceva.
Era animat, ceea ce mi s-a părut ciudat.
Dar apoi mi-am amintit că are un fiu
și mi s-a părut mai puțin ciudat.
Apoi a început să-și pună mâna pe pantalonii mei,
și eu i-o dădeam la o parte.
Dar el o punea la loc
și a sfârșit prin a-și băga mâna în pantalonii mei,
între pantaloni și lenjeria intimă.
Și eu mă zvârcoleam ca și cum...
el...
avea degetele foarte puternice și tari,
în sensul rău. Era prea brutal.
Poate mi-ar fi plăcut dacă aș fi vrut să facă asta.
Dar nu voiai.
Nu, nu voiam.
Și apoi i-am luat mâna pentru că...
nu-mi plăcea,
de fapt, m-a durut puțin.
Și apoi am început să-l sărut
pentru că m-am gândit: „Dacă trebuie să facem ceva,
prefer să-l sărut decât să-i am degetele acolo”.
Și apoi nu-mi amintesc.
La un moment dat, și-a pus din nou mâna pe lenjeria mea.
Dar acum pe dedesubt.
Am încercat s-o iau din nou.
Se pare că ai încercat s-o iei de multe ori.
Da. La asta mă gândeam.
Încă o dată și n-o va mai pune la loc
pentru că e evident că o dau la o parte.
Dar el insista.
Și apoi...
a vrut să-mi dea jos pantalonii...
Încerca să mi-i dea jos,
dar au un nasture.
Așa că a tras și a tras.
Și eu îi ridicam.
Apoi i-a coborât pe jumătate.
Și am simțit că ceva a intrat în mine
și mi s-a făcut pielea de găină.
Am dus mâna jos să văd ce e și...
Și era...
Era el... Înțelegi?
Și am sărit în sus și...
m-am așezat la un capăt al canapelei.
Nu știu cât timp.
M-am uitat la fața lui o dată,
și părea speriat.
- El era speriat? - Da.
Și apoi m-am ridicat încet,
mi-am luat cizmele,
am condus acasă
și iată-mă aici.
Sună ca...
aia.
Asta e...
E aia.
Îmi pare foarte rău.
Niciodată nu știu dacă ar trebui să mă dezbrac complet.
- Sub halat? - Da.
- Ești dezbrăcată acum? - Da.
Cred că nu ar trebui să te dezbraci.
Bună. Ești Agnes?
- Da, bună. - Sunt Dr. Evans.
Ai fost abuzată sexual?
Da.
Te simți în siguranță acum?
Scuze, înainte de a face asta,
vreau să știți că sunt dezbrăcată.
- Ce? - Sub halat. E în regulă?
Da. E în regulă.
- Pot? - Da, sigur.
Bine, când s-a întâmplat?
Asta?
- Abuzul. - Aseară.
Aseară.
- Și ai făcut duș? - Am făcut o baie.
Cel mai bine e să mergi la urgențe
imediat după ce se întâmplă.
Bine.
Voi ține cont pentru data viitoare.
În acest caz, am fi folosit kitul de viol.
Bine. Cred că ar trebui
să schimbați tonul pe care îl folosiți.
Avem nevoie să schimbați tonul.
Vreau doar să mă asigur că nu mi-a transmis nimic
vaginal sau... Da.
Agresorul a ejaculat în tine?
Nu l-aș numi agresor.
Nu a fost...
Dar te-a violat.
Da.
Și bine zis.
Știu că e greu să vorbești despre asta.
Nu pare că știți.
Sunt întrebări de protocol.
Da, le puneți într-un mod foarte ciudat.
Calmați-vă, doamnă.
- E calmă. - Sunt calmă.
Puteți continua să întrebați.
A ejaculat în tine?
Ce cuvânt oribil.
Nu, partea în care a fost în mine nu a durat mult, a fost...
- Atât de repede. - În regulă.
Atunci, vom face o analiză de sânge pentru a exclude o sarcină
sau vreo boală cu transmitere sexuală,
și apoi vom face o cultură cervicală.
- Ce delicios. - Poftim?
A spus „ce delicios”.
Mă întorc imediat și putem începe.
Agnes?
Pleacă.
Cine?
Decker se va transfera.
Și-a găsit de lucru în New York. În nord.
Pleacă.
La naiba.
Ce naiba?
E un lucru bun?
Nu.
Poate. Nu știu.
A spus ceva despre asta?
Nu.
Ieri biroul lui era plin de lucruri.
Nu împachetase nimic.
Deci, fuge.
La naiba.
- Bună, sunt... - Agnes.
Bună, sunt Elizabeth. Ea e Claire.
- Bună, Agnes. Sunt Claire. - Bună.
Poți să ne însoțești?
Sigur.
Ne pare foarte rău pentru ce ți s-a întâmplat.
Luăm acest lucru
foarte în serios.
Veți face ceva?
Vom deschide o anchetă.
Dar, după cum probabil ai aflat,
și-a înaintat scrisoarea de demisie ieri la...
16:18.
Și tu l-ai reclamat azi la 8:42 a.m.
Ei bine.
Din păcate, nu mai este angajatul nostru.
Așa că nu putem lua măsurile pe care le-am lua,
cum ar fi să-l suspendăm sau să-l concediem sau...
lucruri de genul ăsta.
E o situație foarte complicată,
și, din păcate, universitatea nu poate fi trasă la răspundere.
Dar era îndrumătorul meu.
Fostul îndrumător.
Ai opțiunea
să mergi la secția de poliție, să-l reclami
și să ceri un ordin de arestare.
Știm prin ce treci.
Suntem femei.
Ce?
Suntem femei.
Bună.
Ești vecinul meu, nu-i așa?
Da, locuiesc aici.
Cum te cheamă?
Gavin.
Îmi pare bine, Gavin.
- Și mie. - Sunt Agnes.
Mielul lui Dumnezeu.
- Ce? - Nimic.
Totul e bine, doar...
Ce faci în seara asta?
Mă întrebam dacă ai
ceva pentru aprins focul.
- Chibrituri? - Nu, ceva lichid.
- Așa ceva există? - Da.
- Lichid inflamabil. - Da. Ai?
Da.
Pentru ce ai nevoie?
Prietena mea și cu mine o să facem cârnați.
Sună delicios.
Îmi pare rău, am cumpărat doar doi.
Nicio problemă.
O să iau cina cu mama.
Nu-i adevărat.
Scuze, voiam să evit să mă refuzi.
Nicio problemă.
- Îți aduc lichidul. - Bine.
Vrei să intri cât îl caut?
Nu, îmi pare rău. Pot să aștept afară?
Da. Stai liniștită.
Mă întorc imediat.
Asta ar trebui să fie de ajuns.
Super, mersi.
Îl torn peste ce vreau să aprind?
Pe grătar?
- Da. - Da,
dar nu pune mult.
De acord.
Ai nevoie de ajutor?
Nu.
Mulțumesc...
- Gavin. - Gavin.
Da. Mulțumesc foarte mult, Gavin.
Nu locuiești acolo?
Da... Da, sigur.
JAMES BALDWIN CAMERA LUI GIOVANNI
De ce ai aia?
I-am cerut-o vecinului.
De ce?
Nu e un gând bun sau normal.
În regulă.
Cred că urma să dau foc biroului lui Decker.
Ei bine...
Încă vrei s-o faci?
Nu știu.
O s-o fac eu.
Ești foarte amabilă.
- Dar nu. - Nu, serios.
Dacă ai nevoie de cineva să-i dea foc la birou,
dar nu vrei s-o faci tu,
o s-o fac eu.
Nu, nu vreau să moară.
Eu da.
Nu vreau să moară.
Dacă te răzgândești...
Mulțumesc.
Am putea arde ceva mai mic,
cum ar fi părul lui, pixurile lui sau ceva.
O să mă gândesc la asta.
De acord.
Trebuie să fac cârnați.
De ce?
Asta i-am spus vecinului, e o minciună.
Sunt prinsă într-o minciună.
Bine. O s-o fac eu.
- Îmi pare rău. - Nu, e în regulă.
Urma să omor un om, asta e mult mai ușor.
Avem cârnați?
Nu știu.
Bună.
Bine. O să cumpăr cafea.
Vrei să te iau?
La naiba.
Asta e foarte drăguț.
Presupun...
Da. Te iubesc.
Vrei să vii să cumperi cafea?
Somon.
Ești mofturoasă, o caracteristică excelentă.
Ton.
Poate că ceea ce miroși e conserva.
Înăuntru are ton.
Bine, una din fiecare.
Bună.
Altceva?
Nu, mulțumesc.
Ai adus o pisică în magazin?
Nu.
Ba da.
Ce ai spus?
Minți.
Nu.
Asta e mâncarea ta pentru pisici.
S-a terminat cafeaua.
Am cumpărat.
Am găsit o pisică.
Orice ai nevoie.
Anul Întrebărilor
Vă mulțumesc că ați venit și ați răspuns citației.
Pentru cei care nu au mai făcut asta înainte
și nu știu la ce să se aștepte,
vă rog, apropiați-vă
și luați un chestionar.
Completați-l
și returnați-l.
Avem creioane
în caz că aveți nevoie de unul.
1. Nume: Agnes 2. Vârstă: 28
4. Sunteți într-o relație? Da - Nu
Următorii jurați pot pleca.
Juratul unu, trei, cinci,
șapte, opt,
30, 32,
39, 25,
42, 43,
49, 59.
Puteți pleca.
Mulțumesc. Puteți pleca.
D-nă Fuller, conform acestei definiții,
înțelegeți semnificația expresiei „dincolo de orice îndoială rezonabilă”?
Da.
Că pentru a vă convinge dincolo de îndoială
trebuie să fi fost acolo și să fi fost martor la infracțiune?
Da. Înțeleg.
Și ceilalți cred
că pot aplica această idee în acest caz?
Cine are copii?
D-le Woguard.
Aveți un copil?
Da. Soph tocmai a împlinit patru ani.
Să zicem că sunteți în parc, fiica dvs. se joacă la bare.
Îi întoarceți spatele câteva minute,
și apoi ea aleargă spre dvs. cu un braț rupt.
Ce ați crede că s-a întâmplat?
Că a căzut de pe bare și și l-a rupt.
Da, acesta este un exemplu de dovezi circumstanțiale.
Este ceea ce puteți deduce ținând cont de fapte.
Are sens, d-le Woguard?
Da.
Și dacă un alt copil s-ar apropia de dvs.
și v-ar spune că a văzut-o căzând de pe bare,
aceasta este o mărturie directă
pentru că cineva a fost martor.
Toată lumea înțelege diferența
dintre probe circumstanțiale și mărturie directă?
Fără mărturie directă,
nu putem fi siguri că s-a comis o infracțiune.
În calitate de procuror,
trebuie să dovedesc vinovăția acuzatului dincolo de orice îndoială rezonabilă.
Adică, nu există altă explicație rezonabilă
care poate fi obținută din probe.
Dacă cineva a fost victima unei infracțiuni, vă rog, ridicați mâna.
D-le Faber, care a fost infracțiunea?
Am fost jefuit. Cu arma.
Aveți motive să credeți
că asta vă va împiedica să acționați
ca un jurat imparțial în acest proces?
Nu.
D-ră Ward.
Ce?
Când am întrebat cine a fost victima unei infracțiuni,
ați ridicat mâna?
Mi-am dat seama că n-ar trebui să împărtășesc asta.
Deci...
Nu puteți spune care a fost infracțiunea?
Cel mai mare coșmar al meu este să trebuiască să povestesc
unei grămezi de necunoscuți
ce mi s-a întâmplat.
Deci...
acesta este motivul pentru care am decis
să nu mai ridic mâna.
Mulțumesc.
Credeți că acea infracțiune vă va împiedica să acționați
ca un jurat imparțial în acest caz?
E o întrebare bună,
și m-am gândit la asta.
Ați ajuns la vreo concluzie?
Cred că ar fi mai bine să nu fiu în juriu,
ar fi mai bine să îndeplinesc o altă datorie civică.
Ce datorie civică aveți în minte?
Mulțumesc pentru întrebare.
Sunt profesoară
cu jumătate de normă și sper să fiu cu normă întreagă în curând.
Predatul este o muncă importantă.
Cred că predatul este important.
Unii ar spune că un profesor este un jurat ideal.
Desigur că nu.
În chestionarul dvs., ați scris...
Nu.
Nu știam că le veți citi cu voce tare.
„Cum v-ar descrie prietenii?”.
„Inteligentă”.
Ați tăiat și ați scris „înaltă”.
Dacă infracțiunea de care ați fost victimă vă face părtinitoare,
vă vom lăsa să plecați.
Voi avea probleme dacă vă spun?
De ce ați avea probleme dacă sunteți victima?
Nu știu.
În opinia mea, legea nu are sens.
Eu...
N-am spus-o niciodată cu voce tare.
E în regulă.
Ați fost la poliție?
Nu.
Era doar un nasture
și nu voiam să ajungă la închisoare.
De ce?
Are un fiu.
Vreau să nu mai fie cineva care face asta.
Și dacă merge la închisoare,
ar fi cineva care face asta și e în închisoare.
Onorată instanță, pot să mă apropii?
Agnes Ward, puteți pleca.
Îmi pare rău.
Puteți chema următorul jurat.
Bine. Chemăm pe...
Rex Haberman.
Rex?
Anul Sandvișului Bun
Doamne, Dumnezeule.
Te-ai simțit bine?
Ce?
Ți-a plăcut sexul pe care tocmai l-am făcut?
Da.
Bine.
Mulțumesc.
Mulțumesc ție.
Agnes, am primit recenzii foarte bune
de la studenții secțiunii tale de discuții
despre contribuția ta cu jumătate de normă la universitate.
De la profesori actuali la foști profesori, totul e strălucit.
- Foști profesori? - Da.
Au spus că ești, să vedem,
săritoare,
înțelegătoare,
extraordinară.
Știm că s-a vorbit despre postul vacant
de când a plecat Preston, nu...
Am vrut să găsim persoana potrivită pentru program.
Și suntem încântați să-ți oferim în sfârșit
un post de cadru didactic cu normă întreagă aici, la Fairport.
Serios?
Da.
Votul a fost unanim.
Accept.
Super.
Vei preda cursul de introducere: „Romanul secolului XX”,
pe care l-ai mai predat de câteva ori,
și vei crea și materia ta opțională.
Ne-ar plăcea să iei în considerare
să predai ceva despre arta nuvelei,
deoarece am citit cu toții teza ta și ni s-a părut fascinantă.
De acord.
Sau, dacă preferi, altă materie.
Nu, doar că...
Nu mi-am mai citit teza de când am publicat-o,
dar o voi face.
Pot s-o recapitulez
și să creez o programă ca s-o vedeți.
Minunat.
Suntem fericiți să te avem.
Mulțumesc.
Agnes, trebuie să-ți spun ceva.
Sunt îndrăgostită.
- Ce? - Da!
Și sunt super gay.
Mai gay decât credeam.
Doamne, Dumnezeule. De persoana aia?
- Da. Fran. - Da.
Da.
Ești foarte fericită
- să fii gay și îndrăgostită? - Sunt foarte fericită
să fiu gay și îndrăgostită.
Doamne, Dumnezeule, trebuie s-o cunoști!
Da, e adevărat. Da.
Lydie, meriți să fii mereu îndrăgostită.
Mulțumesc, draga mea.
Bine... Mi-au dat slujba.
Ce?
Mi-au dat postul.
Doamne, Dumnezeule!
Ce? Agnes!
Da, nu e la fel de bine ca a fi îndrăgostită.
Ba da. E incredibil.
E grozav.
Agnes.
Da, e bine.
Chiar l-ai meritat, Agnes.
Acesta este biroul tău.
Anunță-mă dacă ai nevoie de ceva,
dacă se arde un bec sau orice altceva.
Mulțumesc, Sophie.
„Și am fost surprins să realizez,
în timp ce genunchii mei de automat urcau și coborau,
că pur și simplu nu știam nimic despre mintea iubitei mele
și că, foarte probabil,
în spatele clișeelor oribile ale tinereții,
exista în ea o grădină și un amurg
și o poartă de palat,
tărâmuri estompate și adorabile care se dovedeau a fi
lucide și absolut interzise...”
- Profesoară Ward. - Da.
Îmi pare rău, dar cartea asta mi se pare foarte neplăcută.
Ei bine, Jeremy, există o lume în care e o ușurare să aud asta.
Ce părere ai avut despre scriitură?
Asta e problema...
M-a enervat pentru că...
uram ceea ce se întâmpla,
dar mi-a plăcut genul de lucruri pe care le spunea.
- Așa că m-a enervat. - De acord.
Altcineva s-a simțit așa,
prins între formă, prezentarea în sine,
și conținutul prezentării?
Profesoară, e din nou femeia
care se uită pe ferestruică.
E persistentă.
Precum dorința lui Humbert de a o îngheța pe Lolita în timp.
- Ce bine. - Da. Să citim.
„Căci adesea observam că, trăind cum o făceam,
ea și cu mine, într-o lume a răului total...”
- Păi... - Bună.
Lydie s-a logodit.
Da.
Când e nunta?
E în vară.
- Îți place de Fran? - Da. Fran e drăguță.
E o persoană rezervată și foarte înaltă.
Ce se întâmplă?
Ți-au dat postul.
Da.
Eu îl voiam.
Bine.
- Te simți rău? - Da.
Dar din alte motive, nu din cauza asta.
Păi, atunci...
faptul că lucrurile îți sunt ușoare
nu înseamnă că le poți lua
celor pentru care nu sunt ușoare.
Lucrurile nu sunt ușoare pentru mine.
Ba da. Toată lumea te place.
- Ești deșteaptă, drăguță. - Mulțumesc.
Nu în sensul ăla.
Lui Logan îi placi, lui Devin.
Lui Lydie îi placi.
Lui Decker îi placi.
Eu nu-ți plac.
E adevărat.
Când mă gândesc,
cred că Decker mă ura.
Erai preferata lui. E ridicol să spui asta.
Nu.
Pentru că atunci când îți place de cineva
sau când respecți pe cineva,
oamenii te tratează
într-un anumit fel.
Cu respect
și ca pe o persoană care trăiește, respiră și gândește singură.
Și unii oameni nu te tratează în felul ăsta,
și sunt răi.
Ei bine. M-am culcat cu el,
și nici măcar nu și-a făcut timp
să-mi dea personal observații despre teza mea...
Te-ai culcat cu el?
Da.
Ai vrut s-o faci?
Ce anume?
A fost intenționat?
Da, a fost intenționat.
Am făcut sex timp de cinci minute.
A fost bine. Am avut și mai bune.
E închis. Nu poți parca aici.
La naiba.
Scuze că am țipat la tine.
Și fiul meu Hank are astfel de atacuri,
uneori foarte grave.
Știu că ți-e frică,
dar ai ieșit de pe drum, ești în mașina ta
și ești bine.
O să respir și tu o să mă urmezi.
De acord? Urmează-mă.
Da? Gata? Inspir...
Expir... doi, trei, patru, cinci.
Inspir...
Expir... doi, trei, patru, cinci.
Inspir...
Expir... doi, trei, patru, cinci.
Inspir... doi, trei.
Expir...
Doi, trei, patru, cinci.
Sincer,
nu respir așa, dar se simte bine.
Ești bine?
Foarte bine.
Vrei un sandviș?
Voiam să pun mese aici afară
ca oamenii să nu stea pe jos.
E un sandviș bun.
N-ar trebui să-l mănânci stând pe jos
unde se cacă porumbeii.
Oricum.
Dar au spus că împart
parcarea cu cei de la gunoi.
Așa că trebuie să-i întreb pe ei.
N-o să-i întreb pe cei de la gunoi!
La naiba cu idioții ăia.
E delicios.
Sigur că e delicios.
Nu ai o sandvișerie, nu faci sandvișuri delicioase.
E picant.
Ardei calabrez, foarte scump.
Agnes.
- Agnes? - Da.
Arăți ca unul dintre tipii răi de la gunoi.
Hei! Asta mă jignește.
Tipii ăia sunt niște idioți. Sunt sincer, nu idiot.
Ai un fiu?
E un idiot.
Hank.
Hank e...
Nu trebuie să-mi spui.
Sună a claxon în engleză.
- Tu ai copii? - Nu.
Vrei?
Nu mă imaginez bătrână.
Crezi că eu m-am imaginat așa?
Nu, deși nu-ți vine să crezi,
nu credeam că voi ajunge
să arăt ca un cartof dulce cu gură.
Dar iată-ne.
Ți se va întâmpla și ție.
Nu vei ști ce te-a lovit.
Mi s-a întâmplat ceva destul de rău, poate de asta mă port ciudat.
Cât de rău?
Presupun că foarte rău.
Nu știi dacă e rău?
Nu, știu că e rău.
Dar mai ales pentru că atunci când povestesc,
par să le fie frică pentru mine.
Cu excepția prietenei mele, dar s-a mutat.
Uneori, mă simt rău când mă gândesc la asta,
pentru că...
îmi amintesc momente
și simt în corp
că a fost foarte rău.
Dar uneori nu mă gândesc la asta, ceea ce e ciudat.
Și mă simt vinovată dacă nu mă gândesc la asta.
S-a întâmplat de curând? De asta respirai așa?
Nu, a fost acum trei...
Puțin mai mult de trei ani.
Nu e mult timp.
Adică, e mult timp,
dar în același timp nu e atât de mult timp.
Da.
Ești...
bine la tine acasă?
Am o pisică.
În regulă.
Olga, ce naiba?
Olga, du-te la culcare.
Olga, te-ai căcat în patul meu?
Olga, ce naiba?
Doamne, Dumnezeule.
Dacă voiai să-l omori,
ar fi trebuit s-o faci și gata!
Bine. Mă întorc imediat.
În curând se va termina. Da.
Bine. De ce am nevoie? Ce caut?
O pungă! Am o pungă!
Mă întorc imediat!
M-am întors, îmi pare rău. Ești bine?
Nu, ești pe moarte.
Intră în pungă.
Îmi pare rău.
Îmi pare foarte rău.
Doamne.
Gavin!
Agnes, ești bine?
Agnes? Ce...?
Ești bine?
Vii să mă culci?
Da.
Stai. Am nevoie de pantofi.
Am nevoie de pantofi.
O secundă.
Bună.
Pot să fac pipi?
Da. Sigur.
Pot să intru?
În cadă?
Da.
Sigur.
O să mă întorc.
Nu-mi acorda atenție.
Nu trebuie să-l ascunzi.
Acum e mic.
Bărbații sunt foarte ciudați.
Mulțumesc.
Ce plăcut.
E o temperatură bună.
Mulțumesc.
Mi-e rușine că mi-am ascuns scula.
E în regulă.
Eu mi-am pus părul peste sâni.
E adevărat.
Îmi pare rău că e atât de mică.
Cada?
Nu, e bine.
Ce-ar fi dacă m-aș așeza în spatele tău?
- De ce? - Așa...
ar fi ca o îmbrățișare.
În regulă.
- Da? - Da.
Stai. Pot să-o văd?
Scula mea?
Da.
N-am văzut niciodată unul atât de moale.
Cred că asta o să-mi dea coșmaruri pentru un deceniu.
Nu, e că nu-i vedem niciodată așa.
Așa sunt mai buni.
Da, am terminat.
Vrei ce au ceilalți?
Despre ce vorbești?
O familie și chestii. Nu știu.
Tu vrei asta?
Cu tine?
Nu.
Nu, tu ai întrebat.
Da. Vreau asta.
Ce bine.
Și tu?
Păi...
Probabil ca s-o țin pe Lydie aproape...
dar nu văd asta.
Unde nu vezi?
În capul meu.
Nu mă văd îmbătrânind sau având copii.
Nu mă văd.
Cred că ai fi o mamă grozavă.
De ce?
Ești foarte amabilă.
Nu sunt atât de amabilă.
Oamenii spun mereu că nu vor copii,
dar lucrurile se schimbă.
Ceea ce ne dorim
cred că se schimbă.
E foarte rece.
Pentru mine e plăcută.
Anul Bebelusului
Bună! Da!
Bună.
- Mi-a fost dor de tine. - Și mie.
Mi-a fost foarte dor de tine. Doamne, Dumnezeule.
Ai adus bebelușul?
Am adus bebelușul.
- Bună, Agnes. - Bună, Fran.
Fran.
- Da? - Îți amintești?
Da.
O zi minunată!
Fără îndoială.
Bine, draga mea...
Te bucuri că ai fost?
Mă bucur enorm.
Și acum știu cum arată un vagin care explodează.
Fii sinceră.
Îți place?
- Bebelusul meu? - Da.
Da.
- Îmi place bebelușul meu. - Ce bine.
Și încă îți place de mine, nu?
Da, Agnes.
- Vă iubesc pe amândouă. - Super.
- Lydie? - Da?
- Poți să iei bebelușul? - Da, sigur.
- Bună. - Bună.
- Ai nevoie de ajutor? - Nu.
- În regulă. - Bună.
- Bună.
Uite asta.
Lasă-mă să duc una.
Nu, îmi place să le car.
Ești...? Da.
Bună.
Are mult mai multă față.
Janie, bebelușă ciudată.
Nu Janie. Doar Jane.
Bună, ce bine să te văd din nou.
E în regulă.
- N-am vrut să... - E în regulă.
Se întâmplă tot timpul.
Serios se întâmplă asta?
E din cauza feței mele?
Hei, e din cauza feței mele?
Ziua farului!
Ziua farului.
Fran.
Ziua farului!
Ziua farului.
Janie. Ziua farului!
De fapt, n-a dormit
prea bine, așa că...
Da, suntem foarte obosite.
Da, nu cred că are chef să facă prea multe azi.
Bebelusul?
E doar un bebeluș, poate face orice.
De fapt, nu.
Mergeți voi. Eu voi rămâne aici.
Serios? Bun.
Îmi doream mult să-l vezi.
Iubito, o să-l văd. E în regulă.
Bine.
Nu.
Nu, mergeți voi.
Nu, cineva trebuie să stea cu Jane.
Eu rămân.
Serios?
Jane e foarte pretențioasă.
Mă descurc.
Doamne, Dumnezeule. Agnes, mulțumesc mult.
Fran, suntem libere!
Farul e foarte romantic.
Ar trebui să mergeți singure.
Să faceți alt bebeluș sau ce-o fi.
Douăzeci de minute, nu mai mult.
O întrebare. Și dacă mă omoară?
N-o să te omoare.
Hei...
Să n-o scapi.
N-am s-o scap.
În regulă...
Bine.
Mulțumesc.
Așa.
Mulțumesc.
- Poftim, iubito. - Mulțumesc.
Lydie?
Da?
Ce să-i spun?
Nu trebuie să-i spui nimic.
Douăzeci de minute.
Bună.
Sunt Agnes.
E ciudat că într-o zi vei fi o persoană.
Să nu te superi, dar arăți foarte ciudat.
Pielea și puținul păr.
Nu-ți face griji.
În curând nu va mai fi așa.
Asta e bine sau...?
Foarte bine.
Te las acolo.
Te voi lua din nou în brațe.
Da.
Ești foarte dulce.
Când vei crește, poți să-mi spui orice vrei.
Dacă ai un gând
și crezi că e ceva rău,
probabil m-am gândit la același lucru, dar de zece ori mai rău.
Așa că poți să-mi spui.
Asta nu mă va speria niciodată.
Dacă cineva îți face ceva rău...
Dacă cineva spune ceva înfricoșător...
Dacă vrei să te sinucizi
cu un creion sau un cuțit sau orice altceva,
poți să-mi spui.
Niciodată n-o să-ți spun că mă sperii.
Voi spune doar: „Da.
Știu.
Uneori așa e”.
Da.
Îmi pare rău că ți se vor întâmpla lucruri rele.
Sper că nu va fi așa.
Dacă pot împiedica să se întâmple ceva rău, spune-mi.
Dar uneori se întâmplă lucruri rele.
De aceea îmi pare rău pentru tine, într-un fel.
Pentru că ești în viață și încă nu știi.
Dar te pot asculta fără să mă sperii.
Asta e bine.
Sau cel puțin e ceva.
SCUZE, IUBITO
Traducerea și adaptarea: MEOO Team