Mislimo da znamo što se događa u psećem umu.
No nova otkrića upućuju na to da možda ne znamo cijelu priču.
Psi su pronašli put u svaki kutak naših života.
-Evo ga. -Bok, mali!
Bok! Bok, Toulouse.
Naši su prijatelji.
Dobar pas.
Spasitelji.
Lassie, odnesi djedu.
Ikone popularne kulture.
Petere, čuješ li?
Scooby-Doo!
A mi tek počinjemo shvaćati
kako njihov mozak zapravo funkcionira.
Znanstvenici su dugo smatrali kako psi nisu vrijedni proučavanja.
Ali kinologija sada cvjeta.
Štene! Pogledaj!
Velik „aha” trenutak dogodio se
kad su znanstvenici počeli rabiti metode namijenjene djeci
kako bi otkrili tajne društvenog svijeta pasa.
Kako su životi ljudi i pasa postali tako snažno isprepleteni?
Mislim da me moj pas voli.
I mislim da postoje znanstveni dokazi da to potkrijepim.
Čovjek. Prijatelj.
Znanost nam pomaže shvatiti njihovo čudno ponašanje,
dešifrirati njihov tajni jezik
i otkriti zašto su psi takvi kakvi jesu.
Razumijevanje psećeg uma nevjerojatno je korisno.
Na taj način obogaćujemo odnos s njima i bolje razumijemo sebe.
Moći ćemo produbiti vezu sa svojim psima
ako saznamo njihove tajne.
POGLED U PSEĆI UM
NARATOR: ROB LOWE
Psi su najraznolikija vrsta na svijetu.
S obzirom na to koliko različiti mogu biti,
ako bi vanzemaljac sletio na Zemlju, vjerojatno bi bio zbunjen.
Lako bi pretpostavio da su čivava i njemačka doga
potpuno različite vrste.
Povijest pasmina zbilja je fascinantna.
Postoje pasmine koje su uzgajane izvorno u Aziji,
Africi i u Amerikama.
Većina pasmina koje su nam danas poznate
stare su otprilike 100-125 godina.
Do kasnog 19. stoljeća psi su se ponajprije uzgajali za rad,
a onda je svijetom pasa zavladao novi fenomen:
taština.
Umjesto današnjih iPhoneova ili torbi Louis Vuitton,
ljudi su počeli križati pse kako bi istaknuli svoj status.
Novu su pasminu htjeli i drugi, pa bi postala popularna.
Prvi zlatni retriver u Škotskoj smatrao se nepoželjnom mutacijom
duge linije pasa ptičara.
Ali ekscentričnom lordu Tweedmouthu svidjela se nova boja
i križao ga je s drugim riđim psima
te stvorio potpuno novu pasminu.
Desetljećima je najpopularnija pasmina bila labrador retriver.
Ali 2022. godine u SAD-u ga je prestigao francuski buldog.
Kako je naš najpopularniji ljubimac postao vrijedan član obitelji?
Da bismo to shvatili, moramo početi od samog početka.
Otkud onda psi?
Zabavno pitanje.
Znanstveno je ime domaćeg psa, našeg najboljeg frenda, Canis familiaris.
Znanstveno ime vuka je Canis lupus.
Ali svaki pas i svaka pasmina
samo je još jedna inačica vuka
koja je kroz selekciju i evoluciju došla do izražaja.
Sve pasmine dijele 99,9 % DNK-a s vukovima.
Vukovi su bili iznimno uspješni
sve do prije 50 000 godina.
Milijuni i milijuni vukova živjeli su diljem Europe, Azije i Sjeverne Amerike.
I ne samo vukovi. Postojao je takozvani Ceh mesoždera.
Divovske hijene,
divovski špiljski medvjedi
i lavovi.
Suvremeni ljudi raširili su se iz Afrike i dospjeli na vrh hranidbenog lanca.
Bili smo toliko dobri lovci da je većina drugih grabežljivaca izumrla.
Dvije vrste koje su preživjele bili su smeđi medvjedi i vukovi.
Dakle, vukovi su opstali.
E, sad postaje zagonetno.
Umjesto da se boje ljudi,
vukove je privuklo sve to ukusno smeće
koje su ljudi stvarali.
Razvilo se novo prijateljstvo.
Opstanak najviše prijateljski raspoloženih
zaista je najuspješnija evolucijska strategija
koju poznajemo.
A to je suprotno opstanku najsposobnijih.
To što si velik i opak ne čini te nadmoćnim.
Zapravo, biti dominantan košta.
U svakoj vrsti koja evoluira
novo prijateljstvo koje vodi do novih oblika suradnje jako je korisno.
Čak i kad je riječ o cvijeću,
koje je zapravo evolucijska inovacija u biljnom svijetu.
„Bit ću ljubazan, dat ću ti nešto, a onda ćemo surađivati.”
Postoji samo jedan kopneni kralježnjak
koji može živjeti na Antarktici cijelu godinu.
To je carski pingvin.
Preživljavaju grljenjem. Grle se cijelu zimu.
Prijateljstvo pobjeđuje. Uvijek iznova pobjeđuje u životu.
A psi imaju posebnu prilagodbu
pomoću koje uzdižu sve to na novu razinu.
Na primjer, jedna od stvari koja se drastično promijenila kod pasa
u odnosu na vukove
jest to što imaju mišić koji im omogućuje da povuku oko unatrag…
Bože!
…i pokažu bjeloočnice.
Kad ljudi komuniciraju,
prizor bjeloočnice signalizira našem mozgu
da komuniciramo s drugim ljudskim bićem.
To je jedan od načina
na koji novorođenče prepoznaje svoju majku.
Pseće oči.
Kopirali su jedan od naših najvažnijih načina komunikacije.
I okrenuli ga u svoju korist.
Štenci se rađaju slijepi i gluhi.
Ali odmah nanjuše put do mame.
Nakon tri tjedna ovi psići prvi put otvaraju oči.
Ovo leglo ima deset štenaca.
Četiri iznad prosjeka, ali daleko od svjetskog rekorda od 24.
I svaki je jedinstven.
Sve do vrha nosa.
Psima je otisak nosa ono što je nama otisak prsta.
Kad biste stavili malo tinte na nos svog psa
i pritisnuli ga na papir, dobili biste jedinstven otisak,
svojstven samo njemu.
Osobnost svakog psića razlikuje se koliko i otisak nosa.
A znanstvenici pokušavaju shvatiti zašto.
Riječ je o vječnom pitanju.
Je li važniji odgoj ili priroda?
Nikad ne postoji samo jedno.
Oboje doprinosi stvaranju individualne osobnosti psa.
Što psa čini onakvim kakav jest u smislu njegove interakcije sa svijetom?
Što se tiče okoliša,
sve što iskuse tijekom života, čak i prije nego što se rode.
Majčinstvo, tema bliska i draga mom srcu.
To je nešto što smo proučavali
tijekom prva tri tjedna psićeva života.
Otkrili smo da majke provode
različitu količinu vremena sa svojim štencima.
Neke su majke stalno sa svojim štencima,
a neke su opuštenije i ne provode toliko vremena s njima.
Ta varijabla utječe na vještinu rješavanja problema kod psića,
pa čak i na njihove osobnosti.
Otkrili smo da su psići
koje su majke puštale da riješe problem sami
postali najuspješniji psi vodiči.
Razumno je postaviti hipotezu
da će im, ako rano počnu rješavati probleme,
to koristiti u budućnosti.
Ako shvatimo kako razmišlja psić, shvatit ćemo kako razmišljaju svi psi.
Bok! Kako si?
Jesi li spreman?
Hoćemo li vidjeti o čemu razmišljaš? Bok, zgodni. Baš si sladak.
Znam. Volim te.
Zadat ćemo mu zadatak pokazivanja,
što je osnovni zadatak
koji je započeo trend proučavanja psećeg uma
početkom 2000-ih.
Psiću, vidi.
To je test odabira predmeta. Rabimo vrhunske šalice marke Solo.
Postoje dvije mogućnosti.
Zalijepimo poslasticu na dno svake čaše, tako da obje čaše mirišu na hranu.
Ako odaberu pravu čašu,
to je zato što su prepoznali mig koji smo im dali.
Ja samo pokažem ispod koje je čaše hrana.
U redu.
Bravo!
Otkrili smo da psi, općenito,
jako dobro reagiraju kada im nešto pokažemo.
U redu.
-Pogodio si. -To!
-Uspio si! -Dobar dečko!
Čak i bolje od naših najbližih živućih rođaka majmuna.
Iako su naši bliski rođaci primati poput bonoba i čimpanzi vrlo pametni,
postoji nešto u čemu nisu dobri,
a to je da kad im netko pomogne gestom,
oni pokušavaju pomoći njima. Ne shvaćaju.
Odabrao si pogrešnu!
To je nešto što je jako važno za ljudski razvoj.
Djeca od 9 do 12 mjeseci
počinju shvaćati kad im netko nešto pokaže
i slijede smjer koji im netko pokaže. Iz toga možemo nešto naučiti.
Hej, pogledaj. Gdje je? Možeš li je naći? Možeš li naći lopticu?
Hej! Bravo.
Uspio si.
Svi ljudi to mogu. Vrlo je važno za naš razvoj.
Ali naši bliski rođaci to ne mogu.
To nas je navelo da pomislimo
da kod pasa možda postoji nešto što je vrlo važno i drukčije.
-Bravo! -To!
Taj je test bio početak renesanse kinologije
i naveo je dr. Briana Harea
da osnuje Centar za istraživanje psećeg uma.
Kreni.
To je centar koji je posvećen razumijevanju ponašanja pasa, psihologiji
i shvaćanju psećeg uma.
Možeš!
Pokušavamo iskoristiti ono što naučimo da ih bolje obučimo
i odgojimo kako bi učinkovitije obavljali svoj posao.
Kad im se pruži prilika, psi su sposobni za nevjerojatne stvari.
TRAGAČ ZA KITOVIMA
Od pronalaženja kitova…
Dio pronalazi kitove njušeći njihovu kakicu.
…do istraživanja svemira.
Polijetanje.
Čak i politike.
Max je zlatni retriver.
-Moj omiljeni političar. -Da.
Pobijedio je na trima uzastopnim izborima za gradonačelnika u ovom gradiću.
No možda je najnevjerojatnije
što neki psi provedu život pomažući ljudima.
Psi koje ljudi danas smatraju sjajnim psima
ono su za što su radni psi uzgajani i obučavani već stotinu godina.
Ljudi mogu mnogo naučiti od radnih pasa
o tome kako odgojiti vlastitog psa.
Charles Schulz, tvorac Snoopyja,
1986. godine pomogao je izgraditi Canine Companions…
MOJ SE PAS VRATIO
…najveću školu za radne pse.
Godišnje uzgoje 1000 štenaca
u šest kampusa diljem zemlje.
Ovi su štenci stari osam tjedana. Vrijeme je da zakorače u svijet.
Njihovo putovanje može nam mnogo reći o vlastitim psima.
Osam tjedana je dobro vrijeme
da štenci postanu neovisni.
Povezali su se s mamom, s braćom i sestrama.
Jako je važno da se počnu više zbližavati s ljudima u toj fazi.
Hajde, psići!
-Psići! -Hajde, psići!
Nakon osam tjedana štenci obično odlaze odgojitelju,
ali ova četiri psića čeka nešto drukčiji put.
Surađujemo sa Sveučilištem Duke.
Psići u dobi od 8 do 20 tjedana odlaze na obuku u Duke,
gdje ih testiraju svakih nekoliko tjedana.
Ovi štenci preletjet će 4000 km u avionu koji je donirao pilot volonter
kako bi pohađali vrtić za štence,
dio Centra za proučavanje psećeg uma pri Sveučilištu Duke.
IZLAZ
Preslatko!
Moj Bože.
Drago mi je što te vidim.
-Kako je prošao let? -Bože.
Ja sam Vanessa Woods i vodim vrtić za štence Duke.
-I dobro ti ide. -Hvala.
-Sjajno. -A čime se ti baviš?
SUPRUG
Ma, znaš… Ne znam.
VRTIĆ ZA ŠTENCE DUKE
Da ga vidimo.
U redu.
Ovo još nisi vidio, zar ne?
U redu.
Ovo je teško, čak i za odraslog psa.
Dobro.
-Bravo. -Sljedeći put ćeš uspjeti.
Teško je.
Vrtić za štence Duke uzima psiće kad su najslađi.
Nemoj ići lijevo.
Tada su u završnoj fazi brzog razvoja mozga.
Igramo zabavne kognitivne igre
kako bismo profilirali pse
i vidjeli tko ima najveće izglede da postane radni pas.
-Drugi pokušaj. Dobro je. -Bravo.
-Uspio si. -Brzo uči.
Trenutačno su potrebne dvije godine da saznamo je li pas sposoban za to.
A mi možemo na brzinu testirati psiće
i vidjeti koji će od njih
moći biti radni pas.
A ostali će biti divni ljubimci.
Psiću, vidi.
U redu.
Ovaj se zadatak zove Nemoguć zadatak.
Neki se psi odmah usredotoče na to da pokušaju izvaditi hranu
iz posude iz koje su prethodno jeli,
ali zatvorili smo je i sada je to gotovo nemoguće.
Možeš.
Neki psi shvate da ne mogu otvoriti posudu
i odmah pogledaju osobu
i počnu lajati ili je gledaju u oči,
pokušavaju komunicirati s njom.
Naučili smo da su psi koji pokušavaju sami riješiti problem
sjajni u rješavanju problema
koji uključuju pronalaženje,
kao što su psi koji su trenirani za otkrivanje.
-Ajme. -Nevjerojatno!
Pas koji shvaća da postoji problem koji ne može riješiti,
koji podigne pogled i traži pomoć,
taj pas obično bude sjajan radni pas za pomaganje osobama s invaliditetom.
Okrenut si leđima. Ne vidiš.
Hoćeš se okrenuti? Dođi.
Pratili smo kako se njihova spoznaja počinje pojavljivati.
Nije da im se žaruljica tek tako upali.
Više je poput simfonije mnogo lampica.
-I… -Božićnih lampica.
Da, trepću u različito vrijeme.
I možda su različitih boja. Ne znam.
Vatromet.
Volim lampice različitih boja.
Katkad primijetimo dosljednost.
Onako kako se ponašaju dok su štenci ponašat će se i kad odrastu.
Ovi psići u vrtiću provode od osam do 20 tjedana.
Nakon toga idu ovlaštenom odgajatelju štenaca.
KANDIDAT ZA RADNOG PSA
Nema hrane.
Sve si pojeo.
Odgajatelji štenaca iskusni su udomitelji
koji odgajaju pse dok ne napune 18 mjeseci.
Oni uče štence osnovama.
Da.
KANDIDAT ZA RADNOG PSA
Kako biti dobar pas.
Dobar dečko.
Bože dragi!
Bok!
Prvih godinu i pol ključno je razdoblje za razvoj psa.
Običava se reći da je jedna ljudska godina jednaka sedam psećih godina.
To baš i nije točno.
Psi vrlo brzo sazrijevaju u ranoj dobi.
Postižu spolnu zrelost za šest mjeseci,
ali nakon toga razvoj se uspori.
S 18 mjeseci postaju odrasli i spremni su za obuku u školi za radne pse.
NAJBOLJI PAS
Odgajamo i obučavamo radne pse za osobe s invaliditetom.
Radni psi mijenjaju živote na više načina nego što mislite.
Velik je dan kada psi dolaze na obuku.
Primimo ih.
Kažemo: „Ja sam vaš novi trener. Bacimo se na posao.”
-Da. -Tako. Dobar dečko.
Tijekom prve faze u školi za radne pse
kandidati prolaze šest mjeseci rigorozne obuke.
Tako. Dobra cura.
Dresiramo pse da nauče više od 40 različitih zapovijedi.
Dodirni. Tako.
Tresi. Dobro.
Daj mi. Tako.
Klijenti znaju biti teško pokretni,
zato učimo pse naredbama usmjerenima na zadatke.
Gore.
Da.
Na taj im način pas može pomoći učiniti ono što inače ne bi mogli.
Guraj. To!
Vuci.
Dobar dečko!
Pomažemo veteranima s PTSP-om,
pa učimo pse interaktivnim vještinama, primjerice, da ih bude iz noćnih mora.
To! Bravo, kompa.
Psi trebaju poboljšati čovjekov život.
Dobra cura.
Imamo vrlo visoke standarde.
Samo će polovica naših pasa diplomirati i postati radni psi.
Stotine ljudi punih nade čekaju svog radnog psa.
Svaki je pas bitan.
Svjetlo. Možeš ti to. Hajde, ustani.
To! Dobar dečko.
Što kažeš?
Je li to bila dobra vježba?
Da.
Ovo je Bonus.
A bonus informacija o njemu je ta
da je nekoć davno imao aparatić zbog nepravilnog zagriza.
Da, jako je drag. Pun je ljubavi.
Bonus najviše voli češkanje stražnjice.
Jako to voli.
Obožava češkanje guze. Zar ne?
O, da.
Bonuse, povuci.
Bonus treba izgraditi samopouzdanje, treba mu malo ohrabrenja.
Pokušaj opet.
Ali on je interaktivan.
Svjetlo. To!
Vrlo je točan u izvršavanju zadatka.
Hajde, ustani. Da!
Tri ključne stvari za dresuru psa su…
Gore.
…strpljenje…
Da! Bravo!
…ponavljanje…
Svjetlo. Možeš ti to.
To! Dobar dečko.
…i razumijevanje onoga što pokušavaju reći.
Naš je posao naučiti ljude da shvate što im njihov pas govori,
što misli.
Dobar dečko. Dobar.
Psi neprestano komuniciraju s nama.
Samo morate gledati i slušati svog psa.
Daje vam sve potrebne informacije.
-Moj Bože. -Bok!
Bok!
Kad pogledate govor tijela, mahanje repom mnogo govori.
Opušten rep znači manje stresa,
više sreće, više znatiželje.
Krući rep, iz ljudske perspektive…
Ovo je vježba za sve koji gledaju.
Stisnite stražnjicu pa recite kako se osjećate.
Obično postoji emocionalna korelacija.
Podvijen rep ili rep koji stoji nisko ukazuje na stres.
Helikopter obično dolazi uz mrdanje guze.
To ukazuje na to da pas proživljava vrlo pozitivno emocionalno iskustvo.
Znanost nam kaže
da ako pas ugleda nekoga koga poznaje i uz koga veže pozitivno iskustvo,
mahat će repom udesno.
Prilično fora.
Ali mene zanima što se događa s tijelom
i kakve to ima veze s onim što se događa s repom.
Psi imaju 16 različitih izraza lica.
FOTOKABINA
Bijes,
anksioznost,
bol,
sreća,
tuga.
Ljudi imaju oko 27 različitih izraza lica.
A čimpanze, jedni od najpametnijih sisavaca na svijetu,
imaju samo 13 do 14 izraza lica.
Psi su mnogo toga naučili od nas jer nas promatraju.
Vidi ti to lice. Hoćeš li leći?
Dobar dečko. Nikad to nije brže učinio.
Ovaj slatki dečko je Peabody.
Djeluje opuštajuće na ljude.
Kad je Peabody u blizini, svi su opušteni.
Uglavnom voli ležati na suncu.
Dok ostali psi trče uokolo i igraju se povlačenja konopa,
on se sunča.
P., donesi.
Katkad sporo uči.
Možeš ti to.
Treba poraditi na donošenju stvari.
Međutim, jako je dobar u interaktivnim vještinama.
Posjet.
Prekidanje tjeskobe. To je zadatak.
Uvježbano ponašanje.
Dobar dečko!
Stoga stalno procjenjujemo njihovu sposobnost
da postanu radni psi.
Većina pasa spava oko pola dana.
Ali ne svi.
ŠEST MJESECI DO DIPLOME
Ovaj blesavi dečko je Nemo.
Nemo je vrlo živahan.
Imaš pterodaktila.
Ne.
Nemo, sjedni.
Ne.
Da. Dobar dečko.
Mislim da nismo to radili.
Ni to.
Nemo jako voli život.
Treba se usredotočiti na posao.
Još jednom. Donesi.
Nemo!
Čak 20 % pasa ponaša se kao da ima ADHD, što je dvostruko više nego kod ljudi.
Je li i Nemo jedan od njih tek treba vidjeti.
Psi s ADHD-om mogu biti impulzivniji,
čak i hiperaktivni.
Ali i njih je moguće dresirati.
Nemo, povuci.
Nemo ima posao u stvarnom svijetu.
Da. To je to. Dobar dečko.
Pusti.
Tako. Sok.
To je to. Da, gospodine. Dobar dečko. Jako lijepo.
Nemo je sjajan kada treba nešto donijeti
i kada treba povući.
Hej.
Živahan je, pun ljubavi i uživa u obuci,
ali još moramo vidjeti hoće li moći pouzdano obavljati svoj posao.
Moram reći „moramo vidjeti” jer ništa nije zajamčeno.
Nekoliko je puta zalajao.
Zbog toga vas mogu izbaciti iz restorana ili trgovine.
To je jedan od razloga zašto pas ne može postati radni pas.
Ako Nemo ne bude mogao kontrolirati lavež, neće diplomirati ni dobiti svog korisnika.
Lajanje je imalo drukčije značenje prije razvoja veze čovjeka i psa.
Vukovi zavijaju.
To im je važan oblik društvene komunikacije.
Ali ne laju kao psi kad komuniciraju s ljudima.
Psi laju emocionalnije, vjerojatno žele privući ljudsku pozornost.
Neke pasmine često zavijaju.
Ako imate sibirskog haskija,
vjerojatno kimate glavom.
AAAAUUUU! ŽELIM MAMU!
Dobra cura.
TIII NISI MAMA
Volim te.
POZNAJEEEM SVOJU MAMU
Ljudi toliko govore…
Momci!
…da su uz nas i psi to počeli.
Psi su kao ljudi. Različiti ljudi razgovaraju na različit način.
Lavež nije samo lavež.
Neki psi laju.
Ali svaki ton nosi drukčiju poruku.
U stresnim situacijama psi proizvode viši ton,
gotovo uzrujan lavež.
Visok ton laveža bez stanke općenito ukazuje na uzrujanost.
Ako pas laje i zastane,
to znači da o nečemu razmišlja.
Waltere.
-Ne. -Ne postoji loš pas.
Neka ponašanja ne razumijemo,
ali ponašanje psa je primjereno njegovu iskustvu u tom trenutku.
Lajanje i hiperaktivnost
dva su oblika ponašanja kojima u Penn Vetu spašavaju živote.
Bravo, Lucky!
Centar za obuku pasa Penn Vet nastao je nakon katastrofe 11. rujna.
Shvatili smo da iza obuke sjajnih pasa koji su spašavali ljude
ne postoji znanost.
Morali smo razviti program za istraživanje
i razumijevanje pasa
kako bismo poboljšali njihovo zdravlje, dobrobit
i dostupnost jer nije bilo dovoljno pasa za potragu i spašavanje
da obavljaju potrebne poslove.
U Centru za obuku pasa tražimo vrlo različite pse.
Znamo da u svakom leglu postoje psi koji ne žele biti mirni
jer žele biti aktivni i raditi na zadacima otkrivanja.
Žele se služiti svojim nosom.
Spašavanje.
Bravo!
Otkrivanje eksploziva.
Otkrivanje droge.
Otkrivanje bolesti.
I zato moraju biti fizički snažni i imati nešto što zovemo svjesnost tijela.
Ti se psi penju ljestvama, kreću se nestabilnim površinama.
Moraju imati tu snagu, tu svijest.
Gotovo poput gimnastičara.
Naši su psi u programu procjene i fizički su spremni.
Bravo, curo.
To im omogućuje da rade na sigurniji način.
Zagrijavamo ih prije aktivnosti.
Dobro.
Imamo pse koji rade izdržaj, što je osnovna vježba za snagu.
To je od goleme koristi za njihove trbušne i leđne mišiće.
Većina pasa u SAD-u su pretili,
a to im skraćuje život do dvije godine,
pod uvjetom da su pretili od deset do 20 %.
Jako nam je važno da psi budu snažni i zdravi.
Dobra cura. Bravo.
Vukovi u divljini ne trebaju gimnastiku.
Biti u kondiciji ondje znači preživjeti.
Psi su i plijen i grabežljivac.
Trčali su ili kako bi pobjegli
ili kako bi ulovili hranu i preživjeli.
Ako usporedite hrta s drugim pasminama,
vidjet ćete da imaju 12 % više mišića u stražnjim udovima nego prosječan pas.
Hrt može juriti 72 km/h. To je prilično impresivno.
Prosječna brzina psa je 25-30 km/h.
A imate i baseta, koji trči nevjerojatnom brzinom od 8 km/h.
Možda nisu svi brzi,
ali psi su najizdržljivi sportaši.
Neki psi koji vuku saonice pretrče 160 km dnevno,
a teže samo 18-22 kilograma.
Imaju veći kapacitet pluća, brži metabolizam
i učinkovitiji krvožilni sustav.
Dok miruje, metabolizam psa otprilike je jednak ljudskome.
Ali kad je potrebno, psi to mogu promijeniti.
Drže rekord najbržeg metabolizma u životinjskom svijetu.
To znači da rabe istu količinu kalorija
triput učinkovitije nego natjecatelj Tour de Francea.
A kad su gotovi, ponovno ga uspore.
Svi naši psi i dalje su divlji u srcu.
Nije stvar u plastičnom frizbiju,
nego u nagonu za lov.
Nemaju ključne kosti,
što im omogućuje da budu fleksibilniji i vrlo brzo mijenjaju smjer.
Imaju rep koji im pomaže u ravnoteži
i imaju vrlo dugačku, fleksibilnu kralježnicu.
Koliko god pokušavali proniknuti u pseći um, u njegovu patofioziologiju,
pas odluke tijekom lova donosi u djeliću sekunde.
Bilo da je riječ o plijenu ili o plastičnom disku,
njihov mozak u milisekundi računa
gdje će ono što love završiti
i u kojem smjeru trebaju krenuti
da bi to uspjeli uhvatiti zubima.
No nisu svi psi jednaki kad je riječ o hvatanju frizbija.
Svi psi imaju svoje snage i slabosti.
Na nama je da ih odgajamo kao pojedince.
Ovisno o pasmini, psima je potrebna različita vrsta obogaćivanja
da bi imali ispunjen život.
-I stimuliran um. -Da.
Isplati se pustiti psa da bude svoj.
O, da.
Naši psi rade jer pokazuju želju za radom.
Spreman? Dobro. Pusti.
Peabody, Bonus i Nemo završili su prvu fazu programa.
Reci nešto.
Da. Reci.
Učimo ih osnovnim naredbama.
Sjedni, legni i tomu slično.
Impresivno. Ali može li pas mirno sjediti kad je iza njega vlak smrti?
Vrijeme je da primijene ono što su dosad naučili.
Izleti nam govore mnogo o osobnosti svakog psa.
Bravo, mali.
Pratimo kako pas misli, osjeća i djeluje.
Bok, psiću.
U Adventurelandu smo s g. Peabodyjem.
Jako je bučno.
Štošta mu odvlači pažnju.
Želimo vidjeti može li držati pozornost na meni u ovom okruženju.
Spreman? Skok?
To. Dobar dečko. Lijepo.
Kad je u pitanju sluh, psi čuju više frekvencije.
Čuju četiri puta više zvukova od ljudi.
Nismo uvijek toga svjesni kao vlasnici pasa.
Imaju 18 mišića u ušima koji služe za sluh.
Vama je možda tiho,
ali on čuje glasan zvuk odavde,
čudan zvuk odande…
To ga uznemirava, posebice ako ne zna odakle dolazi.
Morate to uzeti u obzir
kad ih dresirate i socijalizirate.
Peabody, legni.
Tako. Dobar dečko.
Peabody je vrlo stabilan dečko.
Ništa mu ne smeta. Zovemo ih psima otpornima na bombe.
Bomba bi mogla eksplodirati pet metara od njega.
Sumnjam da bi se osvrnuo.
Uopće ga ne bi taklo.
To je vrlo važna kvaliteta,
posebice kad nađemo osobu
koja bi mogla imati koristi od ovakvog psa.
Što više saznaju o ponašanju pojedinog psa,
to će ga uspješnije spojiti s korisnikom kada dođe vrijeme.
Bonusa baš i ne bih stavila kraj vlaka smrti.
Bonuse, idemo.
Malo je osjetljiviji na buku.
Vodimo Bonusa u restoran. Bit će mnogo ljudi.
Vjerojatno će ga svi primijetiti. „Zaboga, vidi psa.”
A i jako je zgodan.
Dođi.
Mora ignorirati distrakcije
kad je u stvarnom svijetu sa svojom osobom.
Pokraj njega će prolaziti pladnjevi, bit će hrane na podu.
Zanima me
hoće li biti nemiran dok mi jedemo, a on ne.
U redu, kompa. Sjedni.
Bravo, kompa.
Bonuse, ispod.
Pse smatramo produžetkom čovjeka.
To. Još malo.
Zato je odabir mjesta za različite stvari vrlo važan.
Ako se smjesti ispod stola ili stolice,
bit će siguran.
Nitko ga neće nagaziti.
Kad se smjesti, Bonus je opušten.
Dok ne stigne odrezak.
Ne želimo da naši psi jedu hranu koja padne na tlo.
Mogli bi pojesti tabletu, nešto otrovno.
Ne.
Psu treba mnogo samokontrole
da ne pojede komad odreska ispred sebe.
Oni to žele. To je nesumnjivo.
Da, bravo. Bok, kompa.
Kontakt očima jako je važan.
Okreće se od odreska.
Tako. Dobar dečko.
Rabimo ga kao potporu.
Dobar dečko. Bravo.
Pas koji udovolji zahtjevima dobit će pozitivnu reakciju od trenera.
Dobar si, samo tako.
Dobar.
Dobar dečko. Da.
Kad nisu kraj ljudi,
psi rabe kontakt očima na posve drukčiji način.
Škotski ovčari očima kontroliraju ovce.
Gledaju ih pogledom lovca,
zbog čega se ovce okupe
i trče kamo pas želi.
Vukovi rade isto,
ali oni dovrše posao.
Pseći je vid evoluirao kako bi pronašao i pratio plijen.
Štapići im pomažu gledati u uvjetima slabe vidljivosti.
Psi imaju više štapića u očima od nas. Zbog toga imaju bolji noćni vid.
Također imaju reflektirajući sloj na stražnjoj strani oka
zvan tapetum lucidum.
Od njega se odbija i vrlo slaba svjetlost i stoga funkcionira kao svjetiljka.
Štapići nam omogućuju da vidimo boje,
a ljudi imaju tri vrste štapića.
Psi imaju samo dvije vrste, pa ne vide određene boje.
Vide samo nijanse žute, plave i sivkasto-smeđe.
Mnogo im bolje ide praćenje nečega što je u pokretu.
Mislimo da je njihov svijet malo mutniji od našeg svijeta.
Definitivno se oslanjaju na vid,
ali mogu živjeti i bez njega.
Psi su stvoreni da njuše svijet.
Volim reći da psi mirišu u boji
jer nam je tako lakše shvatiti,
budući da rabimo vid kao primarno osjetilo.
Nemo. Idemo, kompa. Možemo mi to.
Psi također njuše u tri dimenzije.
Mogu izraditi kartu prostorije rabeći samo nos.
Samoposluživanja su vrlo primamljiva, izazovna mjesta
na kojima je hrana često u razini psa.
Meso, riba, različite namirnice,
zbilja svašta. Ali zaboravi sve to.
Pseći nos može prepoznati milijune različitih mirisa.
Mogu otkriti i ako im je vlasnik bio ovdje… Jučer.
Nemov je izazov usredotočiti se na trenericu,
ne na hranu.
Ups. Nemo. Tako.
Poslije ćeš jesti, mali. Idemo.
Nemu to predstavlja izazov,
osobito u prolazima punima mirisnih, divnih stvari
u koje bi bilo koji pas rado zario zube.
Nemu je teško odoljeti da ne skrene i počne njuškati.
Nema ribe. Hajde, kompa.
Želim da Nemo bude usredotočen na mene
jer u stvarnom svijetu njegov će ga korisnik trebati
bez obzira na to što se događa.
Iako nije svaki pas dobrodošao u samoposluživanje,
svaki pas može imati koristi od učenja kontroliranja nagona.
Taj će mu pas ukrasti pizzu.
Anatomija psećeg nosa
osmišljena je tako da psu omogući doživjeti svijet kroz miris.
Nosnice su dizajnirane tako da oko 10 do 15 % zraka
ide izravno u ono što zovemo mirisnim epitelom,
dio nosa koji prima informacije o mirisu.
To je labirint
u kojemu su goleme količine zakutaka i pukotina
gdje se nalaze sve te male stanice zadužene za osjet mirisa.
Psi imaju više vrsta, veću gustoću
i veći apsolutni broj tih stanica od ljudi.
Te se informacije obrađuju u korteksu.
Kad izdahnu, zrak ide u stranu kroz male proreze,
a to je vrlo važno
jer mogu disati i njušiti u isto vrijeme.
Pretraži.
Ovaj izvanredan nos može spasiti živote.
To!
Imamo nekoliko pomagala koje rabimo za obuku pasa.
Imamo mirisni zid.
Ovo su samo cijevi.
Sa stražnje strane ubacimo izvor mirisa
i pas mora naučiti, vrlo sustavno,
pretražiti zid kako bi otkrio odakle dolazi miris.
Na taj će način u budućnosti tražiti nedopuštene ili opasne tvari.
Također u zid stavljamo takozvane ometače
da vidimo hoće li im to smetati,
hoće li im umanjiti sposobnost korištenja nosa.
Kad razmišljamo o psima,
nameće se rijeć „nevjerojatni”.
I ono zbog čega mi srce stane svaki put kada to ugledam
jest kad pas pretražuje ruševine…
i vidi mnogo ljudi
koji otkopavaju ruševine ili stoje ondje.
A on misli: „Vi ste svi dobro, ali ja sam nanjušio nekoga drugoga.”
A ne vidi ga.
Njihova sposobnost da pronađu osobu koju ne vide,
nekoga tko bi u slučaju stvarne katastrofe bio zatočen,
jednostavno je nevjerojatna.
To!
Nemamo tehnologiju koja može zamijeniti sposobnosti psa,
njegovu brzinu i preciznost u pronalaženju tih zatočenih ljudi
čiji životi ovise o tome hoće li ih brzo pronaći.
To je supermoć.
Kad je potres magnitude 7,8 uzdrmao Tursku i Siriju,
Colin, član Međunarodnog tima za traganje i spašavanje iz UK-a,
proveo je deset dana u jednom od najteže pogođenih područja u Turskoj.
Psima se pripisuje 11 uspješnih spašavanja.
Pse stoljećima iskorištavamo zbog njihova njuha,
ali tek nam odnedavno služe
za prepoznavanje mirisa povezanih s bolešću.
Rak je vjerojatno najpoznatija bolest.
TEST ZA OTKRIVANJE RAKA
Amritha, što Osa danas radi?
Osa će pronaći miris koji povezujemo s rakom
na našem osmerokrakom kotaču za detekciju mirisa,
istom koji rabimo prilikom istraživanja otkrivanja COVID-a.
Spremna, Osa?
Traži.
Uzimamo uzorak krvi osobe s rakom.
Prvo tražimo od psa da ponjuši uzorak,
a zatim kliknemo i pas dobije poslasticu.
Učinimo to nekoliko puta. Zatim dodamo nov uzorak krvi
koji pripada zdravoj osobi.
Kad se zaustave kod uzorka koji ne pripada pacijentu s rakom,
ne dobivaju nagradu.
Spremna? Traži.
Psi stalno obrađuju informacije, neprestano se prilagođavaju.
Sposobni su izdvojiti relevantne mirise
i prepoznati da je riječ o raku.
Bravo, malena!
To! Bravo, Osa.
Ljudi se drukčije hrane, pripadaju različitim narodima,
dolaze iz različitih zemalja… Sve to često zbuni uređaje.
-Dobra cura. -Bravo.
Pseći mozak i njegova sposobnost obrade informacija je nevjerojatna.
Što se dogodi ako nema ciljanog mirisa na kotaču?
Ako kotač ne sadrži ni jednu ciljanu tvar,
skočit će na ovu platformu i sjesti.
Tako nam govori da je ponjušila sve uzorke na kotaču
i nijedan ne smatra ciljnim uzorkom.
Kaže da je sve čisto.
Bolesti poput raka imaju niske stope učestalosti,
pa želimo biti sigurni
da su psi ne prepoznaju pogrešno negativne uzorke.
Dobra cura.
Bravo.
Psi mogu namirisati rak, dijabetes, Parkinsonovu bolest.
Naše raspoloženje.
Adrenalin.
Čak mogu namirisati naš stres.
Sposobnost primjećivanja tako sićušnih promjena je supermoć.
Stavila mi je njušku na trbuh
i imala sam osjećaj da nešto nije u redu.
Sierra mi je govorila da imam rak jajnika.
Vjerujem da mi je spasila život.
Ako imamo psa, povezat ćemo se s njim.
Psi su vezani za nas, mi smo vezani za njih.
Na Harvardu istražujemo sličnosti između pasa i djece
prilikom stvaranja veza.
Veza je mnogo dublja od onoga što vidimo na površini.
Kortizol je hormon koji tijelo ispušta tijekom stresnih iskustava.
Kad ljudi stvore vezu sa psom,
njegova prisutnost može ublažiti porast kortizola
koji se događa tijekom stresnog događaja.
Interakcije između pasa i ljudi
uzrokuju oslobađanje hormona oksitocina kod obje vrste.
To je hormon odgovoran za stvaranje društvenih veza
i osjećaj pozitivne interakcije i privrženosti s partnerom.
Psi stvaraju veze s nama poput ljudi.
U Canine Companionsu ta je veza ključna za uspješan spoj.
Ovratnik.
Psi su svladali osnove u učionici
i primijenili ih u stvarnom svijetu.
Treneri su zaključili da je sedam od jedanaest pasa u ovom razredu
uspješno završilo drugu fazu.
Spremni su za posljednju i najvažniju fazu:
izgraditi vezu s nekim tko ih treba.
Dobro došli na prvo sparivanje.
Svi su se treneri sastali i na temelju onoga što znamo o psima
i onoga što znamo o vama
spojili smo vas sa psima
za koje smatramo da će vam odgovarati.
Sedam mogućih korisnika sa sjeveroistoka SAD-a
pozvani su u Canine Companions upoznati ovih sedam pasa.
Treneri su međusobno razgovarali…
Ako pas i osoba uspiju izgraditi vezu,
zajedno će otići kući.
Treba vremena da se pas prilagodi novom vlasniku,
ali ljubaznost i dosljednost ubrzavaju taj proces.
Ovo je početak vaše veze,
pa vas molim da zadržite svoja očekivanja i dosljednost
dok nastavljate raditi sa svojim psom.
Ne gledajte pse kraj sebe.
Dajte čitavog sebe psu koji je ispred vas.
Želimo da veza počne sada.
Jeste li spremni?
-Da. -Da.
Sjajno.
Jamese, dodijelili smo ti Bira, mješanca labradora i zlatnog retrivera.
Super.
Uzmi uzicu.
Christy, sparena si s Petim Zlatnim.
Pseća pusa.
Jaz, nismo te zaboravili!
Ovo je Bonus, mješanac labradora i zlatnog retrivera.
Bonus.
Hvala. Naravno.
Bok, Bonuse!
Čestitam, ljudi!
Uzmite si par minuta. Samo naprijed i uživajte u tim psima.
Tko je to?
Možeš reći „Bonus”?
Bonus.
-Možeš reći Bonus. -Bravo.
Odlično.
Akcija!
23 GODINE KORISNICA RADNOG PSA
Majka i tata.
Ovo su mama i tata.
Reci nam nešto o Jazzy.
Zna biti blesava.
Zločest si.
Od samog rođenja Jaz su pratile komplikacije.
Provela je mnogo vremena na intenzivnoj.
-Teško govori. -Bok.
Može reći „bok”.
Sve razumije.
Humor, sarkazam, sve kuži.
Ali teško joj je komunicirati.
Treba joj pas. Mora imati psa.
Nasušno joj je potreban.
Psi koje nisu odabrali…
i dalje će imati priliku promijeniti živote.
Jednoglasno smo odlučili
da će g. Peabody jako dobro odgovarati
veteranu koji pati od PTSP-a.
Uživa biti smiren i postojan,
u tome zaista briljira.
To mu najbolje odgovara.
Što se tiče Nema, on je stvoren za nešto drugo.
Nemo, ne.
To ne možemo nazvati neuspjehom jer su ti psi nevjerojatni.
Ali Nemo nije uspio završiti naš program.
Ne.
Dat ćemo mu priliku za drukčiji život.
Bit će vraški dobar ljubimac.
Uzgajivači štenaca, obitelj koja je uložila vrijeme i ljubav
prvih godinu i pol njihovih života,
imaju priliku dobiti psa natrag.
-Bok, Nemo! -Nemo!
Kako si, psiću?
Svi bi poželjeli ovakvog slatkiša.
Kako ste?
Počet ćemo s prvom današnjom vježbom.
Cilj je raditi sa psima i izgraditi vezu. Dobro?
Ove pse očekuju naporna dva tjedna.
Označite „da” kad pogleda Jaz.
-Bonuse. -Da.
Evo.
Da bi Bonus otišao kući s Jazmin, moraju izgraditi vezu do diplome.
Pogledaj ga u oči.
-Bonuse. -Da.
Da biste izgradili uspješnu vezu,
najvažnije je biti pozitivan i naučiti komunicirati.
Kad želiš da pas bude dosljedan, pouzdan, da bude tvoj partner…
Mi doslovno sklapamo partnerstva.
Dobar dečko!
Jako lijepo.
Komunikacija je iznimno važna.
On možda ne zna da komunicira s tobom,
ali uvijek komunicira s tobom.
Moramo naučiti pseći kako bismo razgovarali s njim.
Tako ovaj program funkcionira.
Znanstvenici sada žele otkriti
mogu li psi naučiti govoriti ljudski.
Igra.
Igrat ćemo se.
Nevjerojatno je komunicirati s nekim tko je druge vrste.
Zamisli da komuniciraš s kornjačom.
Ne mogu ni zamisliti kako bi to izgledalo.
Češkanje.
Da te počeškam?
Evo ga. Češkam te.
Pokušavam dresirati ljubimce da nauče simbole i riječi
kako bismo dobili uvid u njihov um
i naučili nešto o onome što misle, doživljavaju
i što nam govore o svojim emocijama.
Hej.
Na što laješ?
Ljut. Ljut. Zabrinut.
Ljut, ljut, zabrinut?
Uređaji koje rabimo prilagođeni su uređaji
koji se već dugo rabe s ljudima koji ne mogu govoriti.
Zovemo ih uređajima za komunikaciju između vrsta.
Kikiriki.
Slična su istraživanja provedena na primatima
pomoću uređaja zvanog leksigram,
koji ima gumbe sa simbolima koji proizvode zvuk ili riječ
koje ljudi mogu razumjeti.
Ali obično se studije provode s jednim pojedincem.
Mi imamo 10 000 pasa iz 47 zemalja.
Onih koji najčešće pritišću gumbe je oko 150. Nekoliko ih godina proučavamo.
Podloga za njuškanje.
Želiš svoju podlogu? Dobro.
Parker ima dvije i pol godine i rabi gumbe za komunikaciju
gotovo dvije godine, od šest mjeseci starosti.
Ovo su gumbi koje Parker rabi.
Na svakoj je mali simbol.
A kad ga pritisne, zvuk dolazi iz baze
koja je povezana Bluetoothom.
Van.
Parker mi postavlja pitanja i odgovara na moja pitanja
koja joj postavljam verbalno ili gumbima.
Što Parker želi? Ha?
Štap.
To! Stiže štap.
Način na koji ga rabi kao sredstvo komunikacije sa mnom
zaista oplemenjuje naš odnos.
Volim te.
I ja tebe.
Lako je pomisliti da su ljudi koji vole pse ludi
jer misle da su to mali ljudi.
Ali na trenutak zamislite kako je to biti znanstvenik.
Trbuščić.
Lijek.
Trudite se shvatiti kako životinje razmišljaju.
Pitanje je:
„Koliko će sofisticirana njihova komunikacija postati
sad kad imaju nov način razgovora s članovima svoje ljudske obitelji?”
Ne znam! Vidjet ćemo.
Bit će zabavno!
ISPRED KUĆE SU KOLA HITNE
Auto koji zavija.
Kombiniranjem tri-četiri gumba
mogu stvoriti rečenicu i prenijeti novu misao.
Auto koji zavija.
To me najviše fascinira.
Tiho. Ugnijezditi se.
Kaže: „Začepi. Želim odspavati.”
Fashion je moj prvi pas.
Radimo ovo već tri godine.
Što se tiče gumba,
zaista mislim da su pomogli izgraditi naš odnos.
Doista vjerujem da ovo potvrđuje
ono što pretpostavljam da želi.
Ova komunikacija gdje ona rabi riječi.
Imam i jednogodišnjaka.
Dugo je samo plakao kad god nije bio sretan.
Ali sad može reći „voda” i „kreker”
i „mama” i „tata” i zamoliti nas za pomoć.
Tih pet-šest riječi promijenilo mi je život.
Zamislite tek 200 riječi.
To me uzbuđuje. Ako uspijemo otvoriti mali prozor u pseći um,
to će biti fantastično.
Prosječan pas može naučiti 165 riječi.
Najpametniji pas dosad, Chaser, znao je više od tisuću riječi.
Mislim da se vrste inteligencije koju psi imaju mogu razlikovati,
baš kao što ljudi posjeduju različite inteligencije.
Mornaru, što se dogodilo?
Mornaru.
Mornaru, što se dogodilo?
Ne znam bih li ijednog psa nazvala „glupim”. To nije pošteno.
Pametni ili ne, svi psi čine neobične stvari.
Štenci često jure za repom jer ne znaju da je on dio njih.
Neki vjeruju da psi vole kakati okrenuti prema sjeveru.
Znanstvenici vjeruju da psi sanjaju,
i to često vlasnika.
Daisy, sanjaš li?
Znanstvenici s Harvarda žele otkriti zašto psi rade to što rade.
Pokušavamo saznati što se događa u psećem umu
kroz kombinaciju proučavanja ponašanja i magnetske rezonance.
Ovo je hipotalamus.
Hipotalamus je dio mozga
koji je zadužen za četiri stvari:
prehranu,
borbu,
bijeg
i razmnožavanje.
On odlučuje hoće li se pas boriti ili pobjeći.
Ovaj dio mozga također određuje osobnost.
Zato su neki psi neustrašivi, a drugi plašljivi.
Uz magnetsku rezonancu, Istraživanje životnih iskustava
proučava posljedice stresa kod pasa u ranoj dobi.
Rezultati pokazuju da stres u ranoj dobi
uzrokuje strah i agresivno ponašanje u budućnosti.
Psi mogu biti anksiozni.
Čak 70 % pasa pati od nekog oblika anksioznosti.
Uzrok mogu biti traume iz djetinjstva.
A neki su psi jednostavno takvi.
Stres, briga i strah drevne su i iskonske emocije.
Svatko tko ima psa doživio je da je njihov pas anksiozan.
Tu je emociju lako uočiti i suosjećati.
Najčešći uzrok anksioznosti pasa jest odlazak vlasnika od kuće.
Zamolite je da ostane ovdje.
Sjedni.
Promatramo ponašanje psa kada ga vlasnik ostavi samoga.
Ako pas pati od anksioznosti,
u toj će situaciji ona izaći na vidjelo.
Pažljivo promatramo psa.
Ako se čini da počinje biti uznemiren,
kažemo vlasniku da se vrati.
Neki su psi opušteni, njuškaju pa se sklupčaju i odrijemaju.
Dok drugi laju, zavijaju ili grebu po vratima.
Pokus nam pruža uvid u to što psi rade kad odemo od kuće.
Anksioznost može uzrokovati agresiju, depresiju, čak i destruktivno ponašanje.
Srećom, neke stvari koje ublažavaju stres kod ljudi
mogu pomoći i psima.
Jedna je studija proučavala afektivne reakcije pasa na klasičnu glazbu
i druge vrste glazbe.
Klasična glazba može imati smirujući učinak na pse,
dok rock-glazba može imati suprotan učinak.
To je područje gdje su nužna dodatna istraživanja.
Pseću anksioznost često ne može ublažiti ništa osim vašeg povratka.
Što ste više zajedno,
to je vaša veza jača.
Dobro. Ulazim.
Stat ću i reći: „U redu.”
Učinit ćete isto što i ja.
Jazmin i njezina obitelj dva su tjedna s Bonusom.
Vrijeme je da na završnom ispitu dokažu da su izgradili vezu.
Bonuse, idemo.
Jedan od težih završnih testova
jest prošetati psa poligonom s preprekama bez uzice, bez ičega, samo uz razgovor.
Bonuse. Uzmi.
Uzmi. Hajde.
Tako. Da.
Bonuse, idemo.
Bonuse, skoči.
Tako.
-Bravo. -Daj mi.
-Bravo. -Odlično.
Jaz, pohvali psa ako mu dobro ide. Tako!
Češkanje guze!
-Lijepo. -Spremna?
Bonuse, povuci.
Hajde.
Ovo. Povuci.
Hajde.
Ups. Povuci.
Tako je, Jaz.
-Da. Povuci. -Povuci.
To! Može.
Bonuse, guraj.
Dobar dečko!
Jaz, nakloni se.
Bio je fenomenalan.
Odlično zna svoj posao i odlično nas poznaje
jer se nije odvajao od vas.
Daj mu pusu.
Službeno je, Bonus je položio ispit.
Ali prije nego što ode odavde, ostao je još jedan simboličan trenutak.
Prije diplomiranja psi se sretnu s uzgajivačem
koji ih je volio godinu i pol života kako bi proveli neko vrijeme skupa.
Bok, Bonuse!
-Bok, dušo! -Tko je to?
O, da.
Kompa. Nedostajao si mi.
Psi ostaju psi. Imaju prošlost. Imaju povijest.
Dođi, Berkley!
Hej! Berkley, to sam ja!
Priče vojnika koji su dugo izbivali od kuće.
Zeke, pogledaj tko je ovdje.
Sve nas zanima
sjeća li se pas?
-Ja sam. Berkley, to sam ja. -Bože!
Obično im treba sekunda ili dvije da… „Je li ovo stvarno…”
To sam ja.
A najbolji je dokaz…
To sam ja.
Sjećaju se.
Da!
A onda polude.
Bok!
Prepoznao te.
Bok, Ruthie!
Hej! Dođi.
Sigurni smo da psi pamte
sve pse koje su susreli u životu po mirisu,
pa i ljude.
Veza čovjeka i psa posebnija je od bilo koje veze među vrstama.
To.
No vole li nas uistinu?
Da, mislim da nas psi vole.
Mislim da psi možda osjećaju ljubav
drukčije nego ljudi.
Psi kao da se zaraze emocijama.
Mogu prikladno reagirati
na emocije drugih pojedinaca u skupini.
Obitelj su. Nesumnjivo te vole.
I zato rade onu čudnu stvar s očima
kad samo zure u nas.
Grle nas pogledom.
Povezanost čovjeka i psa jednostavno je nevjerojatna.
Naravno da nas vole.
Ako je odnos pravi,
ako se pas osjeća sigurno i samopouzdano kraj svog čovjeka,
ako je sretan kad ugleda svog čovjeka,
ako uživa kad ga on mazi…
To je onda ljubav.
Tako i ja iskazujem ljubav.
To je ljubav.
U ime Bonusove ekipe, moje supruge i cijelog naraštaja diplomaca
želimo iskreno zahvaliti svima.
Prije devet godina bili smo ovdje s Jazmin. Jedva je govorila.
Nije komunicirala ni s kim.
Tada smo upoznali svog prvog psa.
Promijenio je njezin svijet.
Svaki dan gledam njezinu snagu i strpljenje.
I njezin nevjerojatan duh…
I njezin nevjerojatan duh koji podiže svakoga koga upozna.
Uzgajivači, zato to radite. To čini ovaj program tako posebnim.
Ovi psi unose nevjerojatne promjene.
Dobar dečko. Sjedni.
Volim Bonusa.
Baš lijepo.
Kad shvatite koliko su psi divni i što sve čine za nas…
Dođi, mali!
…postavlja se pitanje: „Kako bismo mi mogli biti bolji?”
Od pasa možmo naučiti biti dragi.
Bok! Baš si sladak.
Opstanak prijateljski raspoloženih vrlo je moćna strategija.
Da!
Psi nas prihvaćaju bez obzira na to tko smo ili odakle dolazimo.
Premostili su razliku između naših vrsta.
Kakav sretan pas!
I mogu živjeti s nama u savršenom skladu.
Psi su sjajan primjer apsolutnog prihvaćanja.
To je prava istina. Za to ne treba znanost.
Kompa.
Želim biti francuski buldog. Želim ležati, jesti,
izaći kakati, a zatim leći na sunce
da me netko mazi pet minuta i onda ostavi na miru.
Već ću nešto smisliti.
Prijevod titlova: Ivan Fremec