Credem că știm ce se petrece în mintea unui câine.
Dar studiile recente sugerează că poate nu știm întreaga poveste.
Câinii s-au strecurat în fiecare colțișor al vieții noastre.
- Uite-l! - Bună, puiule!
Bună, Toulouse!
Ne sunt prieteni.
Bravo, băiete!
Ne salvează.
Lassie, du-o bunicului!
Idolii noștri din cultura pop.
Peter, ai auzit?
Scooby-Doo!
Totuși, abia începem să înțelegem
cum funcționează creierul lor.
Multă vreme, cercetătorii au crezut că nu are rost să studieze câinii.
Dar chinologia e în floare acum.
Cățeluș, privește!
Momentul de revelație a apărut
când oamenii au început să folosească metode create pentru copii…
pentru a descoperi secretele lumii sociale a câinilor.
Cum s-au împletit iremediabil viețile câinilor cu ale oamenilor?
Cred că patrupedul meu mă iubește.
Și cred că există dovezi științifice care susțin asta.
Om. Prieten.
Cercetările ajută să decodificăm comportamentul lor ciudat,
să descifrăm limbajul ascuns
și să aflăm de ce sunt câinii așa cum sunt.
Să înțelegem ce e în mintea câinilor e un lucru extrem de util,
nu doar în relațiile cu ei, ci ca să ne înțelegem pe noi înșine.
CÂINE DE ASISTENȚĂ
Cu toții ne putem apropia de câinii noștri dacă le știm secretele.
ÎN MINTEA CÂINILOR
NARAT DE ROB LOWE
Câinii sunt cel mai divers animal de pe pământ.
La cât de diferiți sunt câinii între ei,
dacă ar veni un extraterestru de pe altă planetă,
ar fi confuz.
Ar putea crede că un chihuahua și un dog german
n-au nimic în comun.
Istoria originii raselor de câini e cu adevărat fascinantă.
Există rase care provin din Asia,
Africa sau America.
Majoritatea raselor din prezent
au o vechime de 100-125 de ani.
Până spre sfârșitul sec. al 19-lea, câinii erau crescuți pentru muncă,
când a apărut un nou fenomen în lumea câinilor:
cochetăria.
Înainte de iPhone-uri sau genți Louis Vuitton,
câinii reprezentau un simbol al statutului.
Voiau și alții aceleași rase, astfel că au devenit populare.
În Scoția, primul Golden Retriever
ar fi apărut dintr-o mutație nedorită a unei rase de câini de vânătoare.
Dar excentricului Lord Tweedmouth i-a plăcut noua culoare
și l-a încrucișat cu alți câini,
creând o rasă complet nouă.
Decenii la rând, cea mai populară rasă a fost labradorul retriever.
Dar în 2022, buldogul francez a depășit labradorul în Statele Unite.
Cum a ajuns cel mai popular animal de companie
un membru atât de prețuit al familiei?
Ca să înțelegem asta, trebuie să începem cu începutul.
De unde vin câinii?
E o întrebare interesantă!
Numele științific al câinelui domestic, bunul nostru prieten, e Canis familiaris.
Numele științific al lupului e Canis lupus.
Dar toate rasele de câini se trag din lupi,
dezvoltându-și trăsăturile prin selecție și evoluție.
Fiecare rasă are 99,9% din ADN-ul lupilor.
Lupii au dominat
până acum 50.000 de ani.
Milioane de lupi s-au răspândit în toată Europa, Asia și America de Nord.
Făceau parte din ordinul carnivorelor.
Mai erau hiene uriașe,
urși de peșteră uriași și lei.
Omul modern, apărut în Africa,
devine prădător de vârf.
Vânătoarea noastră iscusită a dus la dispariția multor animale de pradă.
Au supraviețuit două specii: ursul brun
și lupul.
Lupii sunt adevărați supraviețuitori.
Misterul se adâncește acum.
În loc să se teamă de oameni, un grup de lupi
e atras de gunoaiele delicioase pe care oamenii le lăsau în urmă.
Astfel, s-a dezvoltat o nouă prietenie.
Supraviețuirea celor mai prietenoși
e cea mai eficace strategie evolutivă identificată.
Se opune supraviețuirii celui mai adaptat.
Să fii animalul mare și rău nu te face neapărat superior.
De fapt, există riscuri dacă ești ființa dominantă.
Când o specie evoluează,
trăsăturile amicale care duc la cooperare
aduc rezultate extraordinare în viață.
De exemplu, florile,
care sunt o inovație evolutivă în lumea plantelor:
„Sunt prietenoasă, îți dau ceva, apoi vom coopera.”
Există o singură vertebrată terestră
care poate trăi tot anul în Antarctica.
E vorba de pinguinul imperial.
Se încălzesc în grup.
Fac asta toată iarna.
Așadar, cooperarea e mereu o strategie câștigătoare.
Câinii au o capacitate de adaptare
care le oferă avantaj în acest caz.
Ca exemplu, o schimbare importantă a câinilor față de lupi
e prezența unui mușchi care le permite să-și retracteze ochiul…
Doamne!
…arătându-și partea albă, numită scleră.
Când oamenii interacționează între ei,
albul ochilor ajută creierul să recunoască
faptul că interacționează cu alt om.
E o metodă importantă
prin care nou-născuții își recunosc mama.
Prin ochii de cățeluș, fură de la noi unul din modurile în care interacționăm.
Și câinii au profitat de asta.
Cățelușii se nasc orbi și surzi,
dar găsesc imediat mirosul mamei lor.
După trei săptămâni, cățelușii deschid ochii pentru prima oară.
Avem zece pui aici.
Cu patru peste medie, dar departe de recordul mondial de 24.
Și fiecare pui e unic.
Până în vârful nasului.
Nasul câinilor e echivalentul unei amprente umane.
Dacă ați pune cerneală pe nasul câinelui
și l-ați presa pe hârtie,
ar lăsa o amprentă unică, diferită de a altui câine.
Personalitatea fiecărui pui e la fel de diferită ca nasul lor.
Cercetătorii încearcă să afle de ce.
Există de mult timp o întrebare:
cât de mult contează caracterul moștenit și cel dobândit?
Nu poți face distincția între ele.
Interacțiunea lor creează personalitatea câinelui.
Ce anume determină personalitatea unui câine?
În ceea ce privește mediul,
e vorba de experiența lor de viață, chiar dinainte să se nască.
Stilul matern e un subiect care mi-e drag.
Am studiat asta în primele trei săptămâni de viață ale puiului.
Am observat că există variații
în felul în care mamele interacționează cu puii lor.
Unele mame sunt mereu alături de puii lor,
în timp ce altele se implică mai puțin.
Vedem impactul asupra abilităților de rezolvare a problemelor
și chiar asupra personalității.
În cazul mamelor care-și lasă puii să se descurce singuri,
puii devin câini de asistență excelenți.
Ne putem imagina
că învață de mici să se descurce singuri,
lucru care-i ajută în carieră.
Dacă înțelegem modul de gândire al puilor, ne va fi ușor să înțelegem toți câinii.
Bună! Ce mai faci?
Ești pregătit?
O să aflăm ce gândești?
Bună, frumosule! Ce drăguț ești!
Știu. Te iubesc!
O să exersăm activitatea de arătare,
de bază în studiul capacității cognitive a câinilor,
care a atras atenția asupra acestei discipline după anul 2000.
Cățelușule, privește!
O numim „Alegerea obiectului”.
Folosim pahare de plastic.
Există două opțiuni.
Lipim recompense pe fundul fiecărui pahar, așa că ambele miros a mâncare.
Dacă aleg corect,
înseamnă că sunt atenți la semnul nostru comutativ.
Apoi, arăt cu degetul spre paharul sub care e mâncarea.
Haide!
Bravo!
Am descoperit că, în general, câinii
știu să urmeze semnele oamenilor…
Haide!
- Bună alegere! - Da!
- Bravo! Ai nimerit! - Bravo!
…mai bine decât primatele, rudele noastre cele mai apropiate.
Deși rudele noastre apropiate, precum cimpanzeii, sunt inteligente,
nu se pricep la un lucru,
acela de a înțelege când cineva face gesturi
pentru a îndruma și ajuta.
Ai ales greșit!
E un lucru important și în dezvoltarea umană,
pentru că bebelușii între 9 și 12 luni
încep să înțeleagă când li se arată ceva și pot urma acea direcție.
Pot chiar să învețe ceva nou.
Uite! Unde e? Poți găsi mingea?
Da! Bravo!
Ai găsit-o.
Noi putem face asta. E important în dezvoltare.
Dar rudele noastre apropiate nu pot.
Asta ne-a făcut să deducem
că poate există o diferență importantă la câini.
- Da! - Bravo!
Acest test a fost începutul renașterii chinologiei,
care l-a împins pe dr. Brian Hare
să înființeze Centrul de Cogniție Canină de la Duke.
Haide!
Ne dedicăm înțelegerii comportamentului și psihologiei câinilor,
ca să aflăm cum funcționează mintea lor.
Haide!
Încercăm să folosim ce aflăm ca să-i dresăm mai bine
și să-și facă treaba mai eficient.
Când se ivește ocazia, câinii sunt capabili de lucruri uimitoare.
De la urmărirea balenelor…
Dio ghidează cercetătorii spre balene adulmecând mirosul excrementelor lor.
…la explorarea cosmosului.
Lansare!
Candidează și la primărie.
Max e Golden Retriever.
- Politicianul meu preferat. - Da.
A câștigat trei alegeri consecutive în acest oraș mic și pitoresc.
Dar poate cei mai uimitori
sunt câinii care ajută oamenii toată viața lor.
Un câine grozav pentru oameni, în prezent,
e câinele de asistență, crescut și dresat de peste un secol.
Oamenii se pot inspira pentru câinii lor de la câinii de asistență.
În 1986, Charles Schulz, creatorul lui Snoopy,
a ajutat la înființarea Canine Companions…
CÂINELE MEU E ACASĂ!
…cea mai mare școală de câini.
Acolo cresc o mie de cățeluși pe an,
în șase campusuri din țară.
Acești cățeluși au opt săptămâni. E timpul să iasă în lume.
Călătoria lor ne poate spune multe despre câinii noștri.
La opt săptămâni, e bine ca puii să învețe să fie independenți.
S-au apropiat de mama și de frații lor.
E foarte important să se apropie și de oameni în această etapă.
Haideți, cățeluși!
- Cățeluși! - Haideți!
La opt săptămâni, cățelușii ajung la un îngrijitor,
dar acești patru pui fac un ocol special.
Colaborăm cu Universitatea Duke.
Unii cățeluși sunt crescuți la Duke de la 8 la 20 de săptămâni,
unde repetă teste cognitive o dată la două săptămâni.
Acești pui zboară 4.000 km, la bordul unui avion donat de un pilot voluntar,
pentru a merge la grădinița
de la Centrul de Cogniție Canină.
IEȘIRE
Ce drăguț e!
Vai de mine!
Mă bucur să te văd!
- Ai avut un zbor lin? - Dumnezeule!
Mă numesc Vanessa Woods și mă ocup de grădinița de cățeluși.
- Faci o treabă bună. - Mersi.
- Foarte bună. - Tu cu ce te ocupi?
Nu prea știu.
Ia să-l vedem!
Așa…
N-ai mai văzut asta, nu?
Bun. E dificil, chiar și pentru un câine adult.
Haide!
- Bravo! - Data viitoare.
E greu.
La grădinița de la Duke, ne ocupăm de cățeii simpatici…
Nu te duce la stânga!
…când se află în etapa finală a dezvoltării creierului.
Jucăm jocuri cognitive distractive,
pentru a realiza profilul cognitiv
al celui mai bun câine de asistență.
- A doua probă. Binișor. - Bravo!
- Ai reușit! - Rapid.
Momentan, durează doi ani să ne dăm seama dacă un câine va reuși.
Putem trece un cățeluș prin toate aceste teste,
apoi să spunem că are toate calitățile unui câine de asistență bun.
Alții pot fi animale de companie grozave.
Cățelușule, uite!
Haide!
Urmează „Testul imposibil”.
Am observat că unii câini
încearcă imediat să scoată mâncarea din recipientul din care au fost hrăniți,
dar acesta e imposibil sau foarte greu de deschis acum.
Haide!
Unii câini își dau seama că nu-l pot deschide
și se uită imediat la om.
Încep să latre sau să-i caute privirea,
încercând să comunice cu omul.
Câinii care încearcă să rezolve singuri problema
tind să fie foarte buni la probleme ce țin de găsirea unor lucruri
și pot deveni câini de detecție.
Uimitor!
Câinii care-și dau seama că nu pot rezolva problema
și se uită în sus pentru a cere ajutor
tind să fie câini de asistență buni pentru oamenii cu dizabilități.
Ești întors cu spatele. Nu vezi de acolo.
Vrei să te rotești? Vino aici!
Așa că urmărim dezvoltarea capacității lor cognitive.
Nu li se aprinde un bec.
E mai mult ca o simfonie de luminițe.
- Și… - De Crăciun.
Da, se aprind la intervale diferite.
Poate au și culori diferite. Ce știu eu?
Artificii!
Îmi plac brazii cu lumini colorate.
La unele jocuri, vedem consecvență.
Ce măsurăm când sunt pui ne arată cum vor fi ca adulți.
Acești pui sunt la grădiniță de la 8 la 20 de săptămâni.
Apoi, se duc la un crescător de cățeluși.
POTENȚIAL CÂINE DE ASISTENȚĂ
Ai mâncat destul, amice.
Gata!
E vorba de părinți adoptivi cu experiență,
care cresc câinii până la 18 luni.
Îi învață pe pui elementele de bază.
Da!
- Bravo! - Să asculte.
Ce băiat cuminte!
Doamne!
Bună!
Primul an și jumătate e perioada de formare pentru câine.
Se spune în popor că un an uman înseamnă șapte ani la câini.
Nu e tocmai corect.
Câinii se maturizează foarte devreme.
Ajung la maturitate sexuală în vreo șase luni,
apoi, dezvoltarea lor stagnează.
La 18 luni, sunt tineri adulți, pregătiți să devină câini de asistență.
CEL MAI TARE CÂINE
Dresăm câini de asistență pentru oameni cu dizabilități.
Câinii de asistență schimbă vieți în foarte multe feluri.
E ziua cea mare, în care câinii încep școala.
Primim câinii.
Le spunem: „Sunt noul tău dresor. Să trecem la treabă!”
- Da! - Bravo!
În prima etapă de la școala de câini,
candidații fac șase luni de pregătire riguroasă.
Da. Bravo!
Dresăm câinii cu peste 40 de comenzi diferite.
Atinge! Da!
Dă lăbuța! Da!
Dă-mi! Da!
Clienții pot avea dizabilități locomotorii,
așa că-i învățăm comenzi orientate spre sarcini.
Sus!
Da!
Un câine te poate ajuta cu lucruri pe care tu nu le poți face.
Împinge! Da!
Trage!
Bravo!
Tratăm veterani cu PTSD,
așa că le dresăm abilitățile interactive, precum întreruperea coșmarurilor.
Da! Bravo, amice!
Câinii ajută la îmbunătățirea vieții unui om.
Bravo!
Avem standarde foarte înalte.
Doar jumătate din câini absolvă și devin câini de asistență.
Sute de oameni plini de speranță își așteaptă câinele de asistență.
Fiecare câine contează.
Lumina. Te descurci. Hai, sus!
Da! Bravo!
Ce părere ai?
A fost un antrenament bun?
Da…
El e Bonus.
Bonusul la el e că, cu niște timp în urmă, a purtat aparat dentar pentru malocluzie.
E foarte simpatic și drăgăstos.
Bonus adoră să-l scarpini pe spate.
Asta îl înveselește. Îi place mult să-l scarpini. Așa-i?
Da…
Bonus, trage!
Bonus are nevoie de încredere de sine și încurajări.
Mai încearcă!
Dar e comunicativ.
Lumina. Da!
Execută cu precizie activitățile.
Hai, sus! Da!
E nevoie de trei lucruri importante…
Sus!
…răbdare…
Da! Bravo!
…repetiție…
Lumina. Așa…
Da! Bravo!
…și încercarea de a-i înțelege.
Vrem să învățăm oamenii să știe ce le transmit câinii,
ce gândesc.
Bravo! Așa!
Câinii comunică mereu cu noi.
Trebuie doar să fii atent și să-ți asculți câinele.
Îți oferă toate informațiile necesare.
- Doamne! - Bună!
Bună!
Analizând limbajul trupului, coada ne spune multe.
O coadă relaxată indică lipsa stresului,
mai multă fericire și curiozitate.
O coadă încordată, analizată în termeni umani…
Vă propun un exercițiu.
Încordați-vă fundul acum și întrebați-vă ce simțiți.
Există o corelație emoțională.
Coada ascunsă sau ținută jos indică prezența stresului.
Coada ca o elice e însoțită de mișcarea fundului.
Când vedem asta, e vorba de o experiență emoțională
care pare a fi pozitivă pentru câine.
Din ce știm acum,
dacă un câine vede o persoană cunoscută, cu care are o asociere pozitivă,
dă din coadă spre dreapta.
E interesant.
Dar vreau să știu care e legătura dintre trup și datul din coadă.
Câinii au 16 expresii diferite ale feței.
CABINĂ FOTO
Furie,
anxietate,
durere,
fericire,
tristețe…
Prin comparație, oamenii au cam 27 de expresii diferite ale feței.
Apoi, cimpanzeii, printre cele mai deștepte mamifere,
au doar 13 sau 14 expresii ale feței.
Câinii au învățat multe de la noi din ce facem și ce le arătăm.
Ce față… Poți să șezi?
Bravo! Cel mai rapid de până acum.
Micuțul acesta e Peabody.
Prezența lui te relaxează.
Cu Peabody în preajmă, toată lumea e relaxată.
Îi place să stea întins la soare.
În timp ce ceilalți câini aleargă și se joacă,
el stă la soare.
Pea, prinde!
E mai lent la antrenament.
Poți s-o faci!
Trebuie să învețe să aducă obiectele înapoi.
Totuși, are abilități interactive bine dezvoltate.
În poală!
Întreruperea anxietății e o sarcină.
Se dresează.
Bravo!
Evaluăm constant dacă sunt adecvați pentru a deveni câini de asistență.
Majoritatea câinilor dorm jumătate din zi.
Dar nu toți.
Caraghiosul acesta e Nemo.
Nemo e plin de energie.
Ai adus dinozaurul.
Nu…
Nemo, jos!
Nu…
Da! Bravo!
Nu. Nu făceam asta.
Nici aia.
Nemo iubește mult viața.
Trebuie să se concentreze la muncă.
Încă o dată! Aport!
Nemo!
În jur de 20% din câini prezintă un comportament similar cu ADHD-ul,
dublu față de oameni.
Încă nu știm dacă Nemo e unul dintre ei.
Câinii cu ADHD pot fi mai impulsivi,
chiar hiperactivi.
Dar nu sunt imposibil de dresat.
Nemo, trage!
Nemo are treabă în lumea reală.
Da, așa! Bravo!
Las-o!
Da! Suc.
Așa! Da, bravo! Foarte bine!
Nemo excelează la comanda „aport”
și învață comanda „trage”.
Hei…
E agitat și drăgăstos, îi place dresajul,
dar trebuie să aflăm dacă-și poate face treaba în mod eficient.
Sunt mereu prudentă, pentru că nimic nu e garantat.
Uneori, latră răsunător.
Poți fi dat afară din restaurante sau magazine,
așa că n-ar putea deveni câine de asistență.
Dacă Nemo nu-și poate controla lătratul, nu va absolvi și nu va ajuta oameni.
Lătratul însemna altceva înainte de prietenia dintre om și câini.
Lupii urlă în grup.
E un mijloc important de comunicare.
Dar nu latră, așa cum fac câinii cu oamenii.
Câinii latră într-un mod emoțional, posibil ca să atragă atenția omului.
Unele rase urlă des.
Dacă ai un husky siberian,
sigur dai din cap acum.
VREAU LA MĂMICA MEA!
Fii cuminte!
TU NU EȘTI MĂMICA MEA!
Te iubesc!
ȘTIU! MĂMICA!
Oamenii vorbesc mult…
Hei!
Au ajutat câinii să-și găsească vocea.
Și oamenii îmi vorbesc în diferite feluri.
Un lătrat înseamnă multe.
Unii câini latră des.
Dar schimbarea tonului contează.
Situațiile stresante pot duce la un lătrat ascuțit, aproape tulburat.
Repetiția ascuțită, fără pauză, indică prezența stresului.
Dacă latră și face pauze,
înseamnă că încă există o abilitate cognitivă.
Walter!
- Nu! - Nu există câine rău.
Nu le înțelegem comportamentul,
dar e mereu o reacție la experiența din acel moment.
Lătratul și hiperactivitatea
pot fi folosite de cei de la Penn Vet pentru a salva vieți.
Bravo, Lucky!
Centrul Penn Vet s-a înființat după atentatele din 11 septembrie 2001.
Nu exista nicio știință care să ajute acești câini extraordinari
care se ocupă de căutare și salvare.
Aveam nevoie de un program pentru a studia câinii,
pentru a-i înțelege
și a îmbunătăți sănătatea și fericirea acestor câini,
dar și pentru a crește numărul lor, pentru că nu sunt suficienți.
La centrul Penn Vet, căutăm diferite tipuri de câini.
Știm că acei pui care nu stau locului
vor să facă sarcini active, de detectivi.
Orice sarcină în care își pot folosi nasul.
Căutare și salvare.
Bravo!
Detectarea explozivilor.
Depistarea drogurilor.
Depistarea bolilor.
Au nevoie de forță fizică
și de „conștientizarea corpului”.
Acești câini urcă pe scări și merg pe suprafețe instabile.
Au nevoie de forță și de vigilență.
Sunt ca niște gimnaști.
Prin programul de evaluare, câinii noștri sunt apți fizic.
Bravo, fetițo!
Asta le permite să lucreze într-un mod sigur.
Facem încălzire înainte de activități.
Bravo!
Punem câinii să facă planșe pentru a-și antrena abdomenul.
E uimitor cât de mult ajută mușchii abdominali și cei dorsali.
Majoritatea câinilor din SUA sunt supraponderali,
iar asta le scurtează durata de viață cu doi ani
în cazul depășirii greutății ideale cu 10-20%.
E important să menținem câinii puternici și sănătoși.
Bravo! Așa!
În sălbăticie, lupii n-au nevoie de gimnastică.
Condiția fizică îi ajută la supraviețuire.
Câinii sunt și pradă, și prădător.
Încercau să fugă sau să folosească abilitatea de a alerga
pentru a-și prinde prada, ca să supraviețuiască.
Dacă ne uităm la ogarul englez, față de alte rase,
are cu 12% mai multă masă musculară în membrele din spate față de medie.
Un ogar englez aleargă cu până la 72 km/h. Impresionant!
Viteza medie a câinilor e de între 25-30 km/h.
Dar un Basset Hound are o viteză uimitoare de 8 km/h.
Nu sunt toți cei mai rapizi,
dar câinii sunt elita sportivilor de rezistență din natură.
Unii câini din cursele cu sănii aleargă și 160 km pe zi
și cântăresc doar 20-25 kg.
Au o capacitate pulmonară mai bună, un metabolism mai rapid
și un sistem cardiovascular mai eficient.
În repaus, metabolismul câinelui e similar cu al omului.
Dar, la nevoie, câinii pot schimba macazul,
atingând cea mai mare rată metabolică susținută.
Consumă același număr de calorii
de trei ori mai eficient decât un ciclist.
Când termină, intră înapoi în repaus.
Toți câinii au încă o fire sălbatică.
Nu e vorba de discul zburător,
ci de instinctul de vânătoare.
Nu au claviculă,
ceea ce le permite să fie mai flexibili și să schimbe rapid direcția.
Coada îi ajută la menținerea echilibrului,
și au o coloană vertebrală lungă și flexibilă.
Oricât am încerca să intrăm în mintea lor pentru a înțelege patofiziologia,
câinii decid foarte rapid să pornească vânătoarea.
Poate fi o pradă sau un disc de plastic,
dar, în mintea lor, în câteva secunde, creierul lor face diverse calcule
pentru a stabili cât de departe să meargă, în ce direcție, pe ce parte,
întorcându-se în același timp și prinzându-l în gură.
Nu toți câinii sunt la fel când vine vorba de discuri zburătoare.
Toți câinii au puncte forte și puncte slabe.
Depinde de noi să-i educăm.
În funcție de rasă, câinii au nevoie de câteva îmbunătățiri
pentru a le oferi o viață împlinită.
- Să le stimulăm mintea. - Da.
Ajută să lași câinele să fie el însuși.
Da…
Câinii noștri muncesc pentru că-și exprimă această dorință.
Ești gata? Bun. Hai!
Peabody, Bonus și Nemo au încheiat prima etapă a programului.
Vorbește!
Da, vorbește!
Avem comenzi de bază,
precum „șezi” sau „culcat”.
Sunt impresionante. Dar șede un câine dacă vine un roller-coaster din spate?
E timpul să pună în aplicare în afara clasei ce au învățat.
Excursiile ne oferă multe informații despre cum e fiecare câine.
Bravo, amice!
Analizăm cum gândește, simte și acționează câinele.
Bună, cățelule!
Ne aflăm la Adventureland, cu Peabody.
E un loc zgomotos.
Plin de distracții.
Vrem să vedem dacă poate să fie atent la mine în acest mediu.
Gata? Poți să sari?
Da! Bravo! Frumos.
Câinii aud frecvențe mai înalte,
de patru ori mai bine decât oamenii.
Nu conștientizăm asta ca deținători de câini.
Au 18 mușchi în urechi pe care-i folosesc pentru auz.
Poate fi liniște pentru tine,
dar el poate auzi un sunet puternic de aici,
un sunet ciudat de acolo,
ceea ce-l poate speria dacă nu știe de unde provine.
Trebuie să te gândești la asta
când îi dresezi și socializezi.
Peabody, culcat!
Da. Bravo!
Peabody e un câine foarte stabil.
Nu cred că-l deranjează.
Spunem că sunt rezistenți la bombe. Poate exploda o bombă la 5 m de el.
Dacă și numai dacă s-ar uita în spate…
ar rămâne impasibil.
E o calitate foarte puternică,
mai ales când găsești o persoană pe care ar ajuta-o un astfel de câine.
Cu cât află mai multe despre câini,
cu atât mai bine pot găsi omul potrivit pentru ei.
Nu l-aș pune pe Bonus în fața unui roller-coaster.
Bonus, haide!
E puțin mai sensibil la zgomote.
Îl ducem pe Bonus la restaurant. O să fie multă lume.
Toată lumea o să fie foarte atentă
la faptul că e un câine prezent.
Pe deasupra, e foarte frumușel.
Hai, amice!
Trebuie să ignore distracțiile
când iese în lume cu omul lui.
Vor trece chelneri cu tăvi, va cădea mâncare pe podea…
Încerc să aflu
dacă va fi agitat când noi mâncăm, și el nu.
Așa, amice. Șezi!
Bravo, amice!
Bonus, sub!
Pentru noi, câinii sunt extensia unei persoane.
Da! Încă puțin.
De aceea, poziționarea e foarte importantă.
Dacă stă cuminte sub masă sau sub scaun,
va fi în siguranță.
N-o să-l calce nimeni.
Odată poziționat, Bonus se relaxează.
Până când ajunge friptura.
Nu vrem să mănânce ce cade pe jos.
Pot mânca o pastilă care poate fi toxică.
Nu!
E nevoie de mult autocontrol pentru un câine
să nu mănânce friptura din fața lui.
Câinii vor s-o facă, nu încape îndoială.
Da, bravo! Așa, amice.
Contactul vizual e important.
Se întoarce puțin.
Da! Bravo!
Îl folosim ca pe o încurajare.
Bravo! Bine!
Un câine care-și privește dresorul poate primi feedback pozitiv.
„Faci ceea ce trebuie.”
Bravo!
Bravo! Da!
Fără oameni,
câinii folosesc contactul vizual în mod diferit.
Rasa Border Collie folosește ochii pentru a ghida oile.
Privirea rece imită vânătoarea,
așa că oile se adună…
și se mișcă după voia câinelui.
Lupii fac la fel,
dar ei termină treaba.
Văzul câinilor a evoluat pentru a găsi și urmări prada.
Celulele cu bastonașe ajută în zonele întunecate.
Câinii au mai multe. De aceea, au o vedere nocturnă mai bună decât noi.
Câinii au și un strat reflectorizant în spatele ochilor,
numit tapetum lucidum.
Lumina se reflectă în el și acționează ca o lanternă în întuneric.
Conurile ne ajută să vedem culorile.
Oamenii au trei tipuri de conuri.
Câinii au doar două tipuri, așa că nu văd anumite culori.
Văd doar în nuanțe de galben, albastru, gri, maro…
Se pricep să urmărească mai bine obiectele aflate în mișcare.
Bănuim că lumea lor e puțin mai încețoșată decât a noastră.
Se bazează mult pe vedere,
dar pot trăi fără ea.
Câinii sunt făcuți să miroasă lumea.
Îmi place să spun că ei miros culorile
ca să ne putem raporta la ceva,
pentru că noi ne bazăm mult pe vedere.
Nemo! Hai, amice! Te descurci.
Câinii simt mirosul în trei dimensiuni.
Pot crea o hartă spațială a camerei folosindu-se doar de nas.
Supermarketurile sunt locuri pline de tentații și provocări,
unde mâncarea se află adesea la nivelul câinilor.
Carne, pește, legume, fructe
și alte lucruri, dar trebuie să le ignore.
Nasul câinelui poate detecta milioane de mirosuri diferite.
Știe și dacă stăpânul lui a fost aici cu o zi înainte.
Provocarea lui Nemo e să fie atent la dresor,
nu la mâncare.
Vai! Nemo. Așa.
Mănânci mai târziu, amice. Haide!
E puțin dificil cu Nemo,
mai ales printre rafturile cu delicatese,
în care orice câine și-ar înfige dinții.
Nemo are tendința de a încerca să adulmece mâncarea.
Fără pește. Haide, amice!
Vreau ca Nemo să fie atent doar la mine,
pentru că persoana lui va avea nevoie de el,
indiferent de ce se întâmplă.
Nu sunt toți bineveniți în supermarketuri,
dar toți câinii ar trebui să-și controleze impulsurile.
Câinele ăla o să fure pizza tipului!
Anatomia nasului unui câine
îi permite să descopere lumea prin miros.
Nările sunt făcute în așa fel, încât 10-15% din aer
să ajungă direct la epiteliul olfactiv,
partea nasului care primește informații despre miros.
E un labirint.
Sunt foarte multe unghere și spații,
în care se află micile celule care captează mirosul.
Câinele are mai multe tipuri de celule decât oamenii,
o densitate mai mare și un număr absolut mai mare de celule.
Informațiile sunt procesate în scoarța cerebrală.
Când expiră, aerul iese prin micile deschizături.
E un aspect foarte important,
putând respira și mirosi în același timp.
Caută!
Nasul lor remarcabil poate să salveze o viață.
Da!
Folosim diverse echipamente când dresăm un câine.
Avem peretele de miros.
PERETELE DE MIROS
Sunt niște orificii.
În spate, putem introduce sursa mirosului,
iar câinele trebuie să învețe în mod sistematic
să identifice unde se află mirosul pe perete.
Asta va fi de ajutor în căutări de contrabandă sau substanțe periculoase.
Ca metodă de dresaj, introducem mici „distracții”
pentru a vedea dacă le afectează concentrarea
și dacă se diminuează abilitatea de a-și folosi nasul
din cauză că sunt distrași.
Când ne gândim la câinii noștri, îi considerăm extraordinari.
Un lucru care mă șochează de fiecare dată
e când un câine se duce printre dărâmături…
și vede că sunt mulți oameni
care lucrează și stau acolo,
dar se gândește: „Voi sunteți teferi, dar simt mirosul altcuiva.”
Dar nu vede persoana.
Felul în care pot găsi o persoană ascunsă,
o persoană aflată în pericol, prinsă sub dărâmături,
e de-a dreptul uluitor.
Da!
Nu dispunem de un echipament care să concureze cu abilitatea câinilor,
viteza și precizia lor în găsirea acestor oameni ascunși,
pentru care fiecare minut contează.
E o superputere.
Când un cutremur de 7,8 grade a zguduit Turcia și Siria,
collie-ul Colin, membru în echipa de căutare și salvare a Marii Britanii,
a petrecut zece zile în cea mai afectată zonă din Turcia.
Câinii au salvat 11 oameni.
Câinii sunt folosiți de secole pentru adulmecarea mirosului,
dar abia recent au început să fie folosiți
pentru a identifica mirosuri asociate bolilor.
Cancerul a primit cea mai mare atenție.
DEPISTAREA CANCERULUI
Amritha, ce face Osa azi?
Osa va căuta mirosul de test pentru depistarea cancerului
în cele opt orificii de pe roata de depistare,
folosită și în depistarea COVID-ului.
Ești gata, Osa?
Caută!
În acest test, luăm o probă de sânge de la o persoană cu cancer.
Îi cerem câinelui să adulmece proba.
Apoi, apăsăm un buton pentru a-i oferi o gustare.
Facem asta de câteva ori. Apoi, mai introducem o probă.
Sângele unui pacient sănătos.
Când miros proba cu sângele pacientului sănătos,
nu primesc recompensă.
Gata? Caută!
Câinii procesează constant informațiile și se adaptează.
Pot analiza bine mirosurile relevante
și pot recunoaște cancerul.
Bravo!
Da! Bravo, Osa!
Chiar dacă oamenii au o dietă diferită sau provin din medii sau zone diferite,
de multe ori, mașinăriile sunt derutate.
- Bravo! - Așa!
E ceva uimitor la creierul câinilor și capacitatea de procesare.
Ce se întâmplă dacă nu există niciun miros pe roată?
Dacă roata nu conține nicio substanță țintă,
câinele sare și se așază pe această platformă,
ceea ce ne spune că a mirosit toate probele de pe roată
și crede că nu există nicio probă țintă.
Anunță că e în regulă.
Boli precum cancerul au o incidență scăzută,
așa că vrem să ne asigurăm
că acești câini sunt dispuși să ignore multe probe negative.
Bravo!
Așa!
Câinii pot depista cancerul, diabetul, chiar și boala Parkinson.
Ne miros starea de spirit,
adrenalina,
chiar și stresul.
E o superputere să poată depista aceste schimbări fine.
A venit și a pus nasul pe burta mea.
Mi-am dat seama că ceva nu era în regulă.
Sierra îmi spunea că aveam cancer ovarian.
Cred că mi-a salvat viața.
Cu toții ne atașăm de câinii din casa noastră.
Formăm o legătură cu ei.
La Universitatea Harvard, studiem formarea legăturilor
între câini și copii.
Legătura noastră cu câinii nu e una superficială.
Cortizolul e un hormon eliberat de corp în situații de stres.
Când oamenii au o legătură cu un câine,
prezența acelui partener poate atenua creșterea cortizolului,
care are loc în situații de stres.
Interacțiunile dintre câini și oameni eliberează hormonul oxitocină
la ambele specii.
E un hormon care rezultă din formarea legăturilor sociale
și sentimentul interacțiunilor pozitive cu un partener de atașament.
Câinii creează legături de atașament cu noi, de parcă ar fi oameni.
La Canine Companions,
atașamentul e important pentru o alocare de succes.
Hamul!
Câinii au învățat elementele de bază în clasă
și le-au pus în aplicare afară.
Acum, dresorii au decis că 7 din cei 11 câini din clasa actuală
au trecut de a doua etapă.
Sunt pregătiți să treacă în etapa finală și cea mai importantă:
formarea unei legături cu o persoană.
Bun-venit la probe!
Toți dresorii s-au întâlnit, au vorbit despre câini și cum au crescut,
despre informațiile de la voi,
și au stabilit ce câine vi s-ar potrivi cel mai bine.
Șapte potențiali beneficiari din nord-est
au fost invitați la Canine Companions pentru a cunoaște câinii.
Dresorii s-au întâlnit și…
Dacă se creează o legătură între câine și persoană,
pot pleca împreună acasă.
Durează până se adaptează un câine la noul stăpân,
dar bunătatea și consecvența ușurează tranziția.
Acesta e începutul relației voastre,
așa că mențineți aceleași așteptări și consecvență
în timp ce lucrați cu câinele vostru.
Nu vă uitați îndelung la câinii de lângă.
Acordați toată atenția câinelui din fața voastră.
Vrem ca relația să înceapă acum.
Sunteți pregătiți?
- Da. - Da.
Grozav!
James, ți l-am alocat pe Biro, metis între labrador negru și retriever.
Da!
Poți ține lesa.
Christy, ți l-am alocat pe Goldie V.
Pupici de cățeluș!
Jaz, n-am uitat de tine!
Ți l-am alocat pe Bonus, metis între labrador și retriever.
Bonus!
Mulțumesc!
Bună, Bonus!
Felicitări tuturor!
Aveți câteva minute la dispoziție. Arătați-le iubire câinilor!
Cine e acolo?
- Poți să spui „Bonus”? - Bonus.
- Poți să spui. - Da!
Bravo!
Și… motor!
BENEFICIAR CÂINE DE ASISTENȚĂ, 23 DE ANI
Mama și tata.
Ei sunt mama și tata. Spune-ne câte puțin despre Jazzy.
E puțin găgăuță uneori.
Ești rău.
Când s-a născut, Jaz a avut complicații din prima zi.
A stat mult timp la terapie intensivă.
- Are dificultăți în vorbire. - Bună!
Poate spune „bună”.
Înțelege tot.
Umorul, sarcasmul, tot.
Dar e o provocare să comunice.
Are nevoie de un câine.
E necesar în viața ei.
Câinii care n-au fost aleși…
încă au șansa de a schimba vieți.
Am decis, în unanimitate,
că Peabody se va descurca foarte bine
alături de un veteran cu tulburare de stres posttraumatic.
Îi place să fie o prezență stabilă și liniștitoare.
La asta excelează el.
Asta i se potrivește cel mai bine.
Nemo e făcut pentru ceva cu totul diferit.
Nemo, nu!
Nu spunem că e un eșec, pentru că acești câini sunt extraordinari.
Dar Nemo n-a trecut programul nostru.
Nu.
Așa că îi oferim ocazia de a duce o viață diferită.
O să fie un animal de companie grozav.
Familia de îngrijitori, care i-au oferit timpul și dragostea
în primul an și jumătate din viață, are ocazia de a adopta câinele.
- Bună, Nemo! - Nemo!
Ce faci, cățelușule?
E la mintea cocoșului să-l adopți pe simpaticul Nemo.
Ce mai faceți?
Începem primul antrenament de azi.
O să lucrăm cu acești câini și o să formăm legături. Bine?
Pentru câinii alocați, urmează două săptămâni intensive.
Spuneți „da” când se uită la Jaz.
- Bonus! - Da!
Aici!
Pentru ca Bonus să plece cu Jazmin, trebuie să formeze o legătură.
Privește-l în ochi!
- Bonus! - Da!
Pentru a cultiva o relație nouă,
trebuie să fii optimist și să înveți să comunici.
Când vrei ca un câine să fie consecvent, de încredere, să-ți fie partener…
Formăm parteneriate cu ei.
Bravo!
Frumos!
Comunicarea e foarte importantă.
Poate nu știe că el comunică cu tine,
dar face asta mereu.
Trebuie să învățăm cum să vorbim pe limba câinelui.
Cu asta se ocupă acest program.
Cercetătorii vor să afle
dacă și câinii pot vorbi pe limba oamenilor.
Joacă.
Bine, ne jucăm!
Când comunici cu o altă specie, e ceva uluitor.
Cum ar fi să comunici cu o țestoasă? Nici nu-mi pot imagina.
Scărpinat.
Vrei să te scarpin?
Așa. Uite, te scarpin.
Încerc să dresez animalele să învețe simboluri și cuvinte,
ca o fereastră spre mintea lor,
pentru a afla ce gândesc, ce simt și cum își pot comunica emoțiile.
Hei!
De ce latri?
Supărat. Îngrijorat.
Supărat și îngrijorat?
Pentru acest studiu, am adaptat niște dispozitive
folosite de multă vreme de oamenii care nu pot vorbi.
Le numim „dispozitive de comunicare între specii”.
Arahidă.
S-au făcut studii pe primate
cu un dispozitiv cu simboluri
care, când sunt apăsate, produc un sunet sau un cuvânt
pe înțelesul oamenilor.
Studiile sunt efectuate pe unul sau două specimene.
Avem 10.000 de câini din 47 de țări.
În jur de 150 de câini pot folosi un număr mare de butoane.
Îi studiem de câțiva ani.
Covoraș.
Îți vrei covorașul? Bine.
Parker are doi ani și jumătate. Comunică prin butoane
de aproape doi ani, de când avea șase luni.
Acestea sunt butoanele pe care le folosește Parker.
Fiecare are un mic desen.
Când îl apeși, iese un sunet de la bază,
care e conectată prin Bluetooth.
Afară.
Parker îmi pune întrebări și răspunde la ale mele,
fie verbal, fie prin butoane.
Ce vrea Parker?
Bățul.
Bine! Bățul, din nou.
Felul în care folosește butoanele pentru o comunicare mai profundă
accentuează relația noastră.
Te iubesc!
Și eu te iubesc!
Poți să crezi că oamenii cu câini sunt nebuni
și că-i tratează ca pe oameni.
Dar puneți-vă în locul unui cercetător!
Burtică.
Medicament.
Încerci să înțelegi cum gândesc animalele.
Așadar, întrebarea e:
„Cât de sofisticată va deveni comunicarea lor,
acum că au o cale nouă prin care pot vorbi cu familia lor?”
Nu știu! Vom analiza posibilitățile.
Va fi distractiv.
AMBULANȚĂ ÎN FAȚA CASEI
Mașină zgomotoasă.
Combinând trei sau patru butoane,
pot crea o propoziție pentru a comunica noi concepte.
MAȘINĂ ZGOMOTOASĂ
E o mașină zgomotoasă.
Asta mă fascinează enorm.
Liniște. Ghemuit.
Spune: „Taci! Vreau să dorm.”
Fashion e primul meu câine.
Facem asta de trei ani.
Cred că butoanele ne-au ajutat să ne clădim relația.
Există un nivel de validare
în felul în care interpretez ce vrea
datorită acestor cuvinte.
Am și un copil de un an.
Multă vreme, plângea când nu-i convenea ceva.
Acum, poate spune „apă” și „biscuit”,
„mama” și „tata”, putând striga după ajutor.
Mi s-a schimbat deja viața.
Cum ar fi cu 200 de cuvinte!
E palpitant. Dacă aș înțelege măcar puțin din ce e în mintea unui câine,
ar fi fantastic.
Un câine poate învăța în jur de 165 de cuvinte.
Cel mai deștept câine, Chaser, știa peste o mie de cuvinte.
Cred că inteligența diferă de la câine la câine,
așa cum diferă și la oameni.
Sailor, ce s-a întâmplat?
Sailor!
Sailor, ce e?
Cred că niciun câine nu e prost. N-ar fi corect să spun asta.
Deștepți sau nu, toți câinii fac lucruri neobișnuite.
Cățelușii își fugăresc coada, neștiind că e parte din ei.
Unii experți cred că patrupezii își fac nevoile spre nord.
Cercetătorii cred că patrupezii visează, adesea despre stăpânul lor.
Daisy, visezi?
Cercetătorii de la Harvard vor să descifreze de ce fac câinii ce fac.
Încercăm să aflăm ce e în mintea câinilor
printr-o serie de teste de comportament și investigații RMN.
Acesta e hipotalamusul.
E o regiune a creierului
care se ocupă de patru aspecte:
hrana,
lupta,
fuga
și reproducerea.
Determină răspunsul „luptă sau fugi”.
Determină și personalitatea câinelui,
unii câini fiind neînfricați, alții, timizi.
Pe lângă studiile RMN, Studiul Experienței de Viață
analizează efectele stresului timpuriu la câini.
Rezultatele arată că stresul timpuriu
influențează frica și agresivitatea la câini, mai târziu în viață.
Și câinii simt anxietate.
În jur de 70% din câini suferă de o formă de anxietate.
Cauza poate fi o experiență timpurie.
Uneori, așa se nasc.
Stresul, grija sau frica sunt emoții primitive, ancestrale.
Oricine are un câine a observat momente de anxietate.
Sunt ușor de interpretat și de înțeles.
O anxietate des întâlnită la câini apare atunci când plecăm.
- Roag-o să rămână aici. - Townsend, șezi!
Facem un test de comportament, în care câinele e lăsat singur.
Dacă suferă de anxietate de separare,
se va vedea în acea situație.
Urmărim cu atenție.
Dacă dă semne de neliniște,
stăpânul se întoarce la el.
Unii câini sunt calmi.
Adulmecă puțin sau trag un pui de somn.
Alții latră, urlă sau zgârie ușa.
Asta ne arată ce fac câinii când nu suntem lângă ei.
Anxietatea poate cauza agresivitate, depresie sau un comportament distructiv.
Din fericire, lucrurile care ameliorează stresul la oameni
pot funcționa și la câini.
Un studiu a analizat reacția câinilor la muzica clasică
și alte genuri muzicale.
Datele preliminare sugerează că muzica clasică îi calmează,
în timp ce muzica rock poate avea un efect opus.
Acest subiect necesită mai multă cercetare.
Adesea, nimic nu calmează câinele mai mult decât întoarcerea ta acasă.
Cu cât stați mai mult împreună, cu atât mai puternică devine legătura.
Bun. Mă duc înăuntru.
O să spun: „Bun!”
O să vă spun ce aveți de făcut.
Jazmin și familia ei au petrecut două săptămâni cu Bonus.
E timpul pentru testul final, ca să demonstreze legătura formată.
Haide, Bonus!
O activitate dificilă la testul final
e să plimbi câinele printr-o cursă cu obstacole,
fără lesă, doar prin vorbe.
Bonus. Aport!
Aport! Haide!
Așa! Da!
Bonus, să mergem!
Bonus, sari!
Da!
- Bravo! - Dă-mi!
- Bravo! - Grozav!
Jaz, laudă-ți câinele când face o treabă bună! Da!
Scarpină-l!
- Așa. - Gata?
Bonus, trage!
Haide!
Asta. Trage!
Haide!
Hopa! Trage!
Da, așa, Jaz!
- Da, trage! - Trage!
Da! E bine și așa.
Bonus, împinge!
Bravo!
Jaz, plecăciune!
A fost fenomenal.
Știe ce are de făcut și ne cunoaște.
A stat aproape de voi tot timpul.
Dă-i un pupic!
E oficial, Bonus a trecut testul.
Dar, înainte să încheie, are loc un ultim moment simbolic.
Înainte de absolvire, câinii își văd îngrijitorul,
care i-a iubit timp de un an și jumătate, și petrec puțin timp împreună.
Bună, Bonus!
- Bună, dragule! - Cine-i acolo?
Da…
Amice! Mi-a fost dor de tine.
Până la urmă, sunt câini simpli. Au un trecut, o istorie.
Vino, Berkley!
Bună! Berkley, eu sunt!
Poveștile cu soldații care se întorc după ani de zile.
Zeke, uite cine a venit!
Toți vrem să știm un lucru:
câinele își amintește?
- Eu sunt, Berkley. - Doamne!
Le ia câteva secunde să-și dea seama dacă văd bine.
Eu sunt.
Și cea mai bună dovadă e…
Eu sunt.
…că-și amintesc.
Da!
Și înnebunesc.
Bună!
Te-a recunoscut.
Bună, Ruthie!
Bună! Vino aici!
Câinii își amintesc
mirosul câinilor întâlniți cu ani în urmă
și al oamenilor.
Legătura noastră e diferită de orice altă relație între specii.
Da!
Dar oare chiar ne iubesc?
Da, cred că ne iubesc.
Sentimentul de iubire la câini
poate fi diferit de experiența umană.
Câinii dau dovadă de contagiune emoțională.
Pot răspunde adecvat
la emoțiile celor din grupul lor social.
Fac parte din familie. Te iubesc.
De asta se holbează la tine în mod ciudat.
Te îmbrățișează cu ochii.
Această legătură între specii e uimitoare. Ne iubesc, cu siguranță.
Cred că, într-o relație potrivită,
dacă un câine se simte în siguranță și încrezător alături de omul său,
dacă se înveselește când își vede stăpânul,
dacă îi place să fie mângâiat de stăpân,
asta e iubire.
Așa iubesc eu oamenii.
Asta e iubire.
Din partea echipei lui Bonus, a soției mele și a întregii promoții,
vrem să vă mulțumim tuturor.
Am venit aici cu Jazmin acum nouă ani,
când abia putea vorbi.
Nu interacționa cu nimeni.
Atunci ne-am cunoscut primul câine.
Ne-a schimbat complet viețile.
Îi văd în fiecare zi puterea, răbdarea și spiritul ei incredibil…
Spiritul ei incredibil, care înveselește pe toată lumea.
De aceea creșteți acești câini. Asta face ca programul să fie special.
Acești câini schimbă viața familiilor.
Bravo! Bonus, șezi!
Îl iubesc pe Bonus.
Bravo!
Când îți dai seama ce minunați sunt câinii și ce fac pentru noi…
Aici, băiete!
…te întrebi ce putem face noi ca să fim mai buni.
Putem învăța că e mai bine să fii prietenos.
Bună! Ce drăguț ești!
Supraviețuirea celor mai prietenoși e o strategie de succes.
Da!
Câinii te acceptă oricine ai fi, de oriunde ai veni.
Au creat o punte între specii.
Ce câine fericit!
Și pot trăi alături de noi în perfectă armonie.
Câinii sunt un exemplu minunat al acceptării sincere.
E un adevăr absolut. Nu e nevoie de știință.
Amice!
Vreau să fiu un buldog francez. Vreau să stau și să mănânc,
să-mi fac nevoile, să stau întins la soare
și să mă mângâie cineva puțin, apoi să mă lase în pace.
Ca buldog francez, m-aș descurca.
Subtitrarea: Iulia Ștefan