Jeg går gjennom buskene her.
32, 42, 3202.
På grunn av fare for liv,
vil jeg skyte sjimpansen.
Greit, forstår.
-Ser du den? -Ja.
-Har du den? -Ja, han beveget seg.
VÅR MEST POPULÆRE MODELL
FYRVERKERI
VELKOMMEN TIL OZARKS
GUD VELSIGNE AMERIKA
Vil du leke?
Mor sier ok.
Du jukser.
Nå jukser du.
Virkelig!
REGISSØRSTEDFORTREDER
Vi fulgte historien en stund
og antok at Tonka var død.
Ja.
Hvordan forklarer du det?
Gi meg den.
Jeg har alt sagt at Tonka aldri skal til sjimpansereservatet.
Jeg valgte å gå mot rettskjennelsen.
Han har ikke helse til å reise neddopet i 14 timer til Florida.
Det vil ta livet av ham.
Alt dette er ikke fett,
det er væske.
Han har definitivt hjertesvikt.
Der er ikke tvil.
Jeg vil sørge for at han lever så lenge som mulig,
og bor med mennesker som kan samhandle med ham hver dag
og gjøre ting med ham.
Vi er her hele tiden
og han har en iPad.
En barne-iPad, ikke en ekte en,
men den har internett.
Han har egen e-postadresse.
Jeg håper han ikke sender en,
men om han gjør det,
er det bare sånn.
Her.
Han skal vaske vinduet, for han griste på det.
Her nede hvor du griste, vask det.
Jeg tror det ble verre, men...
Her nede.
Godt jobbet!
-Er det Tonka? -Ja.
Herregud!
ERIC GOODE regissør
Hva skal jeg si. Det er sprøtt.
En del av meg sier at dette er den sprøeste historien noensinne.
Og en del av meg tenker "Hva skal vi gjøre?"
Herregud!
Jeg ringer Dwayne.
Det begynner å bli litt merkelig.
Ja.
Nå er det blitt en kidnapping.
Jeg vil bare vite hvordan vi håndterer det.
Altså...
Vel, jeg er ikke sikker.
Spørsmålet er vet om Tonka har det bra.
Jeg tror ikke han blir misbrukt på noen måte.
Jeg vet han er i en kjeller, men...
Etter omstendighetene tror jeg han blir tatt vare på.
Jeg tror vi tar det
uke for uke akkurat nå. Ok?
Ok, jeg holder deg underrettet.
Ok, Dwayne.
Snakkes senere. Ha det.
Hvis vi angir henne, er det slutt.
Da vil hun ikke lede oss til andre.
Jeg tror det kan være flere
som hun kjenner.
Jeg vet der er andre som hun kjenner som har sjimpanser.
Er dette det rette å gjøre?
Jeg vet ikke om det er rett.
Forstår du?
Jeg vet ikke.
La oss spole tilbake til i sommer.
PETA tok de andre sjimpansene.
Hvor var Tonka?
Tonka var faktisk på rømmen med meg.
Bokstavelig talt.
Før PETA tok barna,
fikk Tonka slag.
Han har ikke tilgang til uteområdet fordi han er syk.
Jeg føler Gud gav meg denne muligheten
og jeg benyttet den.
Planen var rett og slett å si at han døde.
Jeg fant ham død.
Han lå i buret uten å beveget seg.
Vi visste at Tonka hadde begrenset med tid.
Jeg hadde ingen grunn til å late som.
Jeg har en eske med asken hans i.
Hvis noen vil jeg skal ta løgndetektortest...
De hørte at han var død...
Jeg er glad han er død.
Han var død.
Jeg er så lei meg, jeg klarer ikke dette.
Kvelden før PETA tok sjimpansene,
etter at filmfolka dro,
forberedte jeg og Jerry å bedøve Tonka.
Vi holdt på til klokka 3.
Vi dro til Holiday Inn
fire kilometer fra anlegget,
men vi kunne ikke la ham være i lastebilen.
Vi la ham på badet i tilfelle tiss, for vi ikke ville ødelegge et hotell.
PROSJEKT SJIMPANSER
Jeg ventet til jeg hørte at PETA holdt på i anlegget.
Da dro vi rett til Cy.
Hvem er Cy?
Det går bra, Booney, vi tar deg til Cy.
Jeg bytter bleien din og gir deg en flaske.
Vet han at vi kommer?
Ja.
Jeg tekstet ham for å si vi er på vei.
Cy er en sjimpansefyr, men jeg hadde ikke møtt ham.
Jeg møtte ham da jeg leverte Tonka.
Det beste var å finne noen
som hadde sjimpanser så Tonka kunne gjemme seg blant dem.
Og Cy var perfekt
fordi han hadde en hann-sjimpanse, Ricky.
Ricky døde av leversvikt.
Så ingen kunne vite at det var Tonka.
Tre Chicken McNugget happy meals.
Ekstra pommes frites.
Kan vi få sjokolade-milkshake?
Du har kommet til Cy og Union Ridge Wildlife center.
Vi gjør apegreier,
så legg igjen en beskjed så ringer noen deg tilbake.
Da hun prøvde å finne ut hvor hun skulle gjøre av Tonka,
foreslo Connie Casey Cy.
Cy er ikke åpen for publikum.
Han har en privat samling.
Han har tigre og andre dyr
i tillegg til sjimpanser.
Og finansieringen?
Hvor får han pengene fra?
Hm, det vet jeg ikke.
Jeg hører jentene. De hører meg. Hører du dem?
Jentene hørte meg.
De kjenner meg.
ADVARSEL Sjimpanser
Hei jenter!
Du er min favoritt!
Er du glad?
De ser ut til å ha det bra.
-Hva? -De ser flotte ut.
Dette var en mulighet for meg til å gjøre noe for noen
som jeg ville ønsket at noen ville ha gjort for meg, om det gjaldt.
Hva skjer, lille venn?
Ok, jeg kommer.
Jeg kjente ikke Tonia,
men jeg har sett noen av mine venner i Ohio
miste sine dyr fordi de ikke var villige til
å tilpasse seg nye regler og forskrifter.
Tonka var her i minst seks måneder.
Tonia kjørte hit jevnlig, om så bare for en kveld.
Hei jenta mi.
PETA visste ikke om forbindelsen mellom oss,
så det var perfekt.
Da vi kom hit, var vi forsiktige.
Vi transporterte alltid til et annet sted,
så de måtte ha fulgt etter oss i hundrevis av kilometer.
Vil du ha nuggetene?
Vær så god.
Her er sausen.
Hei jenta mi.
Du må slutte.
Union Ridge Wildlife Center er et reservat for dyr
som blir flyttet av en eller annen grunn.
Jeg ønsker å utvide reservatets innsats
for de store apene.
Dette er neste prosjekt for uteplassen.
Det skal se ut som et hamsterbur,
malt i de motbydelige fargene.
Men dette er det...
Slik vil formen se ut,
og dette er baksiden av bygningen,
og så har vi to kupler.
Og når vi finner noen kreative finansieringskilder,
kan vi huse opp til 24 sjimpanser.
Det er utrolig.
Jeg måtte jobbe for å få Tonia til å stole på meg.
Jeg har tatt valg
som har ødelagt for dette
etter manges mening.
Hvis du googler Cy Vierstra:
"Jeg var skatteansvarlig i bydelen.
Jeg ble hekta på å kjøpe tilfeldige ting på auksjon.
SNØUGLER
Da jeg gikk tom for penger, brukte jeg bydelen sine penger,
med intensjon om å tilbakebetale,
men det kom helt ut av kontroll.
Om han ikke betaler 340 000 dollar,
venter en ni år lang dom.
Så de vil straffe ham så hardt som mulig.
Kan jeg se en?
Anna, det er greit. La meg se neglene dine.
Du var alt i trøbbel med loven.
Så hjalp du Tonia å trosse en rettskjennelse.
Bekymrer det deg ikke?
Nei.
Jeg var overhodet ikke redd.
Jeg var forberedt på å bli konfrontert av hvem som helst.
Da jeg annonserte at Tonka var død,
kontaktet advokat Jared Goodman fra PETA meg for å få bevis.
Så jeg sa: "Jeg kremerte ham!"
Det ser ut som jord, men det er veldig finkornet.
Vi visste det ikke var grunnlag
for å tro at Tonka faktisk var død.
På grunn av løgnene hennes i saken frem til nå,
var det rart at hun forventet at noen skulle tro det.
De sa at de måtte se asken.
Og jeg lurte på hvor jeg skulle få tak i aske.
Det var viktig for meg
å hjelpe Tonia å beskytte forholdet hun hadde med Tonka.
Så jeg sa: "Jeg har Ricky her.
Det er et godt formål for ham
å være en del av en større plan".
Så vi grov ham opp.
Han var nesten helt nedbrutt.
Jeg hadde alt fjernet hodet hans.
Jeg ville bevare skallen hans.
Da huset ved innsjøen var klart,
dro vi for å hente Tonka og Ricky.
Så vi hadde et sjimpanselik bak i lastebilen
sammen med rømlingen, hele veien fra Ohio til Missouri.
Hvis vi hadde blitt stoppet,
ville de trodd det var levninger etter menneske fordi de så like.
-Uten hode. -Som Jeffrey Dahmer.
Dette huset var perfekt.
Det er borte fra veien.
Det ligger i et landlig område. Ingen plager deg.
Jeg har rumpa di.
Og han er veldig stille.
Selv om her ofte var folk,
ante de ikke at det var en sjimpanse her.
Folk som overnattet her visste ikke om sjimpansen.
Hun holdt det skjult for meg også.
I begynnelsen ville hun ikke la meg gå ned i underetasjen.
Ante ikke hvorfor.
En dag gikk jeg ned hit
og jeg så ham og tenkte: "herregud."
Det er stressende.
En må tenke på hva en sier til folk.
Han er en rømling, i bunn og grunn.
Det er som å gå på nåler.
Selv om det er en verdig sak for denne karen,
skremmer det meg.
Jeg er redd at hun kan
bli for opphengt i dette og ikke ta vare på seg selv.
For slik har hun vært hele livet.
Jeg tror Gud har en plan for alle.
Og jeg skulle nok være en omsorgsperson.
Gud gav oss ekteskapet for samfunnets ve og vel
og for fødsel og oppfostring av barn.
Jeg giftet meg ung.
Mannen min var en del eldre enn meg.
Han mente kvinner ikke burde jobbe,
men jeg hadde trang til å være virksom.
Han tillot meg å bli fostermor.
Jeg var 19 år gammel,
og den yngste fosterforelderen i staten Missouri.
Jeg har hatt rundt 75 fosterbarn,
og noen medisinske plasseringer også.
Å være rundt barn med ekstra behov
får en til å innse at dette er barna som ble etterlatt.
Så dette var barna jeg helst ville hjelpe.
Slik fikk jeg datteren min da hun var seks uker gammel.
Hun hadde føtalt alkoholsyndrom
og krevde mye omsorg.
Jeg fikk adoptere henne offisielt da hun var litt over to.
Dommeren spurte om jeg var sikker,
for hun vil nok aldri bli en produktiv borger.
Jeg har hatt henne siden hun var baby, hvorfor endre på det nå?
Så fant jeg ut at jeg var gravid,
med min eneste biologiske sønn.
De to barna var de viktigste i mange år.
Så begynte barna med aktiviteter
og var mye borte,
og jeg var mye alene.
Jeg husker da hun hentet meg fra skolen
og jeg så at det lå premature bleier baki.
Så jeg spurte: "Får jeg en bror eller søster?"
Og hun sa: "Ja, noe sånt".
Livet dreide seg om apene.
Hadde jeg et skolearrangement og apene måtte passes,
ble hun hjemme og passet apene.
Jeg hadde en underliggende følelse av,
ikke av å bli forlatt,
men en følelse av:
"Hvor passer jeg inn i bildet?"
Jeg elsker sjimpansene over alt,
og jeg mener over alt,
mer enn barna mine.
Ved høringen sa hun bokstavelig talt:
"Jeg bryr meg mer om apene enn om mine egne barn".
Og det var slik mentaliteten var
mye av tiden.
Hva gjør du Bubba?
Hva gjør du?
Jeg har ikke den emosjonelle tilknytningen til dyret som hun har.
Jeg har en, men ikke som henne.
Jeg har aldri sett henne så lidenskapelig for noe noen gang.
Inkludert hennes sønn.
Det skremmer meg fordi mor tenker med følelsene
og ikke alltid med logikken.
Hun har sagt: "Tar de ham, har jeg ingenting".
Jeg tror hun føler at ingen trenger henne.
Jeg sier jeg elsker henne.
Hun ville sagt at jeg ikke trenger henne, at hun ikke er viktig,
noe som ikke stemmer.
Men jeg tror hun føler det sånn.
Her kommer tiltrekningen til disse store primatene inn.
De er barn som aldri blir voksne.
De vil konstant trenge hennes omsorg.
Hele dagen, sju dager i uken,
365 dager i året, er det apene.
Ærlig talt hatet jeg tanken på å være rundt dem,
men gleden hun får av å være med dyrene,
jeg sier det bare,
du ser hun er lykkelig.
Og jeg vil ikke komme i veien for det.
Der er en kultur med nesten kun kvinner
som oppdrar sjimpanser og aper som om de var barn.
De skaper en historie om at dyret er deres sønn.
Stopp. Du må slutte å bite.
Stopp.
Han er en del av familien.
De har kostymer til Valentines day,
St. Patricks dag, til jul, til nasjonaldagen, til alt.
Men denne familiedynamikken er en fantasi
som vil ende i tragedie.
Og det var tilfellet med Buck og Pendleton.
Pendleton er en by i vesten.
Vi er stolte av å være det landlige Oregon.
Vi er en konservativ by,
men vi er svært sammenknyttet.
Alle her kjenner hverandre på en måte.
Men jeg visste ikke om Buck
før den dagen Tamara Brogoitti kom inn i butikken min
med en sjimpanse på ryggen.
Dette er utklippsboken min.
Gjennom årene har jeg samlet en håndfull bilder.
Der er meg og kompisen min.
Han var en liten gutt som satt på ryggen,
en Bucky-sekk.
Han var en liten tass, det var nok tidlig i min tid der.
Da jeg møtte Buck
var han rundt tre eller fire år gammel.
En dag på jobb
kom Tamara inn med en ape på ryggen.
Han krøp ned fra skulderen hennes
for å hilse og si hei.
Han gav meg en klem, luktet på meg
og sjekket meg ut.
Vi hadde et øyeblikk der.
Så da hun spurte om jeg ville komme og leke med Buck,
dro jeg dit med en gang.
Her er apen.
Da jeg kom inn og så hvordan Tamara oppdro Buck,
var det lett å bli blendet.
Han levde som en liten gutt.
Han tok boblebad.
Han tisset i toalettet.
Hva gjør du når du tisser?
Takk.
Han hadde skateboard.
Han hadde valper.
Hun vil spise deg.
Du sitter og suger på tommelen som en tufs.
Koser du med foten min?
Jeg tilbrakte minst fire til seks dager i uken der,
var med ham hvert øyeblikk jeg ikke jobbet.
Begge hendene på rattet. Sikkerhet først.
Vi hadde litt av et forhold.
Klar for neste bit, deres majestet?
Du ser så teit ut.
Særlig med kun én sko.
Tamara tok Buck med i mange av våre lokale butikker.
Jernvarehandler.
Burgersjapper.
Den lokale pizzeriaen leverte pizza til dem.
Jeg hadde aldri levert til en sjimpanse.
Når jeg dro dit, tok han hendene mine og vi hoppet opp og ned.
Han elsket pizzaen.
Han var vår lokale rockestjerne.
Mange visste at det kanskje var i dag de fikk se apen.
Vi dro til kroen.
Tamara tok gjerne med Buck for å spise middag.
Han satt der og spiste som om han var et menneske.
Veloppdragen ved middagsbordet.
Tamara var venner med min mor,
og hun oppfordret meg til å komme på besøk.
Det var bra for Buck, han trengte å sosialiseres.
Når jeg kom i oppkjørselen, hoppet han i armene mine
og ristet mens han klemte meg.
Buck er det mest utrolige
denne byen noensinne har hatt.
Han var utrolig og nydelig.
Hva med Tamara?
Tamara Brogoitti.
Hun var stamkunde i spritbutikken.
Tamara Brogoitti kjøpte ikke en liten flaske.
Vi kjøpte seks to-litere og la dem i en eske.
Hun var en ensom kvinne.
Mannen var død, og etter at han døde
kledde hun Buck i klærne hans.
Når det gjelder Tamaras barn
var der mye bitterhet.
Jeg elsker min mor av hele mitt hjerte.
Men hun er...
en hard, slem gammel dame.
Og det er alt jeg har å si om henne.
Omtrent.
Greit, snurr film.
Buck var det nydeligste dyret jeg hadde sett.
Mange sjimpanser er stygge som fy.
Men han var kjekk.
Tom Brady i sjimpanseform.
Mor elsket ham mer enn hun elsket meg.
Han sov i sengen med henne.
Det var hennes kosebamse.
Buck var hele Tamaras liv på den tiden.
Hun sa hun var en primatolog
som forsket eller gjorde en studie.
Hun skulle bli den første
som noensinne oppdro en sjimpanse i en familiesammenheng.
Det var det. Det er det ingen tvil om.
Det var ikke slik.
Hun uteksaminerte fra Everett College i 1986.
Det var ikke noe som kvalifiserte henne på noen måte.
Og jeg tror ikke hun tenkte på Bucks sikkerhet,
hvordan han hadde det.
Det handlet om at hun fikk oppmerksomhet på grunn av ham.
Jeg trodde ikke det skulle skje sånn,
men jeg visste at Buck aldri ville bli trygg
i hennes omsorg.
Gi meg stjernen.
Tonka, sitt.
Jeg vet du er min beste venn.
Det kiler.
Mor bryr seg om dette dyret.
Jeg tror det er et bånd.
Jeg tror hun reddet ham og han reddet henne.
Jeg skulle ønske PETA kunne se mors side av historien.
De tror hun gjør det for berømmelse.
De ser ikke medfølelsen hun har.
Hun vil redde dyret
fra det hun tror er utrygge omgivelser.
Han kan ikke være med andre sjimpanser slik de vil.
De vil ha han i et reservat.
Og det kan de ikke gjøre.
Hver gang det oppstår en krangel med andre sjimpanser,
vil han ikke slåss.
Han er så menneskelig. Han kan ikke slåss.
Han vil ikke slåss.
Han underkaster seg.
Selv hos Cy har han blitt banket.
En gang sydde han 360 sting.
Han er føyelig. Der er ikke noe vondt i ham.
De andre apene plager ham og går samlet mot ham.
Det gir ingen mening for meg.
Om en vet han ikke kan overleve,
hvorfor vil en det?
Vil du ha noe å drikke?
Gi meg papiret.
Jeg bekymrer meg for ham.
Ikke meg selv.
Andre bekymrer seg for meg. Ikke jeg.
Kan du vinke?
De kan sette meg i fengsel i et år. Jeg bryr meg ikke.
Jeg er ikke forpliktet overfor noen andre enn han her.
Kan du bukke?
Flink gutt.
Gratulerer med dagen Apollo!
Nærmagi.
Dere må alltid ha øynene på ballen.
Hallo?
Hei Dwayne. Michael Weinstein her.
Jeg ringer angående vennen din.
Så...
Jeg snakker hypotetisk om dette.
Hva vil hun utsette seg selv for?
Hvis hun gjentatte ganger ga uriktige opplysninger
og falsk forklaring,
vil hun møte på en hel masse problemer.
Økonomiske sanksjoner, forakt for retten.
Og potensielt føderale anklager om mened
som kan gi inntil fem år i fengsel.
Hva er en mulig vei ut av situasjonen?
Hun kan prøve å flytte dyret til et annet anlegg,
så hun ærlig kan si:
"Jeg vet ikke hvor dyret er."
Hun kan prøve å ta livet av dyret
hvis han er i hennes eie.
Da vil der ikke være bevis for at dyret fremdeles lever.
Det siste hun kan gjøre,
er å legge seg flat for retten og si:
"Ja, dyret er i live,
og jeg var ute etter hva som var det beste for dyret."
Ikke noe av det høres bra ut.
Ingen av mulighetene er bra for henne.
Det handler om å velge det minste av flere onder.
PETA har brukt mye ressurser på å finne Tonka.
Etter starten av 2022,
tilbød vi dusør på ti tusen dollar.
10 000 DOLLAR I DUSØR I SAKEN OM SAVNET APE
Hvis Tonka fremdeles lever og er bortgjemt et sted,
er det folk som vet om det.
Og 10 000 dollar er et kraftig insentiv.
PÅ JAKT
De har faktisk satt oss i fare.
Du har gærninger
som tar loven i egne hender
og prøver å få belønningen.
En dag vil jeg sitte i sofaen, og noen hamrer på døren
og ser etter Tonka.
Folk som eier eksotiske dyr vet at vi er en trussel for dem.
Vi vet deres hemmeligheter.
Det blir ikke lettere med alderen.
Hvor lenge tok du deg av Buck?
Noe i nærheten av sju år, tror jeg.
Det begynte med at vi var kompiser og var sammen.
Med tiden ble forholdet annerledes,
og jeg ble mer som en barnepike.
Definitivt de beste minnene jeg noensinne vil ha.
Beste øyeblikk var første gang han fikk tyggegummi.
Han satt fremfor speilet og så seg selv tygge,
helt fascinert av det.
At jeg sluttet å jobbe der,
hadde ikke noe med Buck å gjøre.
Apen var topp, men jeg klarte ikke mennesket.
Tamara, vil du ikke være med på
å få Bucks historie ut?
For det skjer med eller uten deg.
Ingen kan gjøre det, for ingen kjenner historien.
Hold deg unna. Hold hodet lavt.
Hvis noe sånt skjer,
vil jeg ta maten ut av munnen på barna deres.
De blir hjemløse og deretter blir jeg sint.
Tamara ville at alle skulle tro
at hun ustanselig bygget
et prosjekt som var bra for Buck i det lange løp.
Hun skulle bygge en utendørs innhegning.
Det skulle være to etasjer høyt.
Det skulle ha brannslanger og dekk-husker,
men ingenting ble bygget for ham.
Han var ikke glad.
Han fikk ikke henge i jungelen, klatre i trær,
spise frukt, møte damer,
slåss litt, få seg et nummer.
Han hadde ikke venner og lekekamerater.
Bare min herlige mor.
Det var rundt den tiden at Tamara Buck kastrert.
Han ble ikke behandlet som et barn mer.
Nå ble han behandlet som et dyr,
med hengelås rundt halsen.
Og det utviklet seg til halsbånd med strøm.
Når han ble opprørt, tømte tarmen seg.
Så hun kjøpte bærbart toalett.
Men hun var dårlig på å tømme det
og noen dager var det helt fullt.
Tamara tok bort alt Buck trengte
for å være ape.
Hun hadde skapt en fantasi
og alle som visste sannheten om eiendommen,
ville ødelegge den fantasien og dra den opp med roten.
Da PETA først fikk vite om Buck,
fant vi noen bilder på Facebook.
Hun lot Buck leve fritt i huset.
Det var alarmerende.
Så PETA sendte en klage til villdyrsmyndighetene i Oregon
om overtredelsene hos Brogoitti.
Brittney, det er Tamara Brogoitti.
Jeg har fått urovekkende nyheter knyttet til PETA.
Ut av ingenting fikk jeg en telefon en dag,
og personen sa: "Dette er Tamara".
Jeg er veldig redd. Jeg prøver å beskytte Buck.
Hun var uberegnelig.
Hun hulket,
beskyldte meg for å prøve å stjele Buck.
Og hun inviterte meg til Oregon for å besøke Buck.
Hun trodde hun kunne overtale meg
om at hun gav Buck et godt liv.
De prøvde å avtale å komme og besøke Tamara og Buck,
men Tamara unngikk dem.
Slik er Tamaras indre uro.
Hun vil egentlig vise alle apen,
og sørge for at alle så på henne.
Men du må ikke se på apen,
for du greier kanskje å se at noe er galt.
Hun utsetter
så hun kan kjøpe seg nok tid
til å finne ut hvordan hun skal komme seg unna.
Vi var desperate etter å få ham
i egnede omgivelser,
men Tamara ville ikke la det skje.
Med alt presset på seg, fikk hun panikk.
Tamara isolerte seg selv og Buck mer og mer.
Han kunne ikke lenger bli med til byen eller i butikker.
Han kunne ikke ha besøk.
De ville sett hvor forsømt han var.
Hun ville bare at han skulle sitte i ro
mens hun drakk whiskyen sin.
Kom her, Tonk.
Jeg vet du vil se.
Han liker å se på Instagram.
Hvem er det?
Du må vite at dette er barna hans.
Som denne.
Det er Tonkas sønn.
Velkommen til en ny episode av...
Vi gjør det hver dag.
Vi går gjennom nye videoer.
Hvis PETA ikke jaktet på ham, ville vi latt ham gå ut.
Om Tonia fremdeles har Tonka,
er han i live og hun gjemmer ham.
Hun er på en måte fanget.
Hva kan hun gjøre? Hun har en sjimpanse.
Hun kan ikke la ham gå ut, og la folk se.
Voila!
Hvis dette skjer,
vet hun nok hvor farlig det er for henne.
Legg det rundt halsen.
PETA observerer fremdeles,
og folk vil finne det ut til slutt.
Hvor er Tonka?
Hvor er gamle Tonka?
Der er han.
Der løper han.
Ta disse på og vis oss.
Jeg har aldri møtt Tonia.
Hun virker som en forurettet og forsmådd kvinne,
rasende fordi hennes kjærlighet ble revet fra henne.
Jeg har stor medfølelse for det, for den følelsen.
Jeg elsket den sjimpansen. Vi hadde et spesielt bånd.
Så jeg forstår om hun har det,
og jeg forstår hvordan en kan oppføre seg sprøtt
for det en ser på som sin familie.
Jeg mener, jeg synes synd på henne.
Virkelig.
Jeg har empati for henne.
Men jeg har mer empati for Tonka.
Så jeg la til 10 000 ekstra dollar i tillegg til PETAs penger,
i håp om at noen ville stå frem
og hjelpe oss med informasjon.
Skrubber du?
Jobber du?
Du må jobbe for deg selv, gutt.
Du klarte nesten en! Du klarer det!
Du klarer det! Å, ikke den!
Bruk gaffelen din Tonka.
Det er viktig for meg å ikke å gå for langt inn i historien,
men dokumentere den
og la seerne konkludere når historien er slutt.
Det er alltid det lureste.
Men, du vet,
vi hadde ikke i vår villeste fantasi sett for oss
at situasjonen ble slik.
Angir vi henne,
eller fortsetter vi å følge historien?
Hva ville du ha gjort?
Som journalister vil vi ikke gjøre noe som er moralsk
eller etisk uriktig,
men vi ser samtidig på hvordan vi kan få historien.
Og en må håpe på at sluttresultatet
er mer positivt enn negativt.
Finnes et felles beste?
Føler du deg sikker
på at ingenting negativt oppstår
hvis du venter?
Keelie ber PETA dra til helvete.
Se fremsiden av bladet Variety.
Denne idioten, se på denne artikkelen.
Dette er tull.
Han brydde seg ikke om Tonka,
for filmen ble laget i 1997,
og han visste ingenting om Tonka.
Kom aldri på besøk, kom aldri med en gave,
tilbød aldri å sende ham noe, brydde seg ikke om hvor han var
før PETA startet kampanjen mot Connie
og betalte ham for å være med.
Gjør meg skikkelig forbannet.
Dette er ikke bra for dem.
Ikke bra.
PETA vil ødelegge meg.
Jeg gjorde dem skikkelig sinte,
så sint som det går an.
De ville bokstavelig talt ha sendt en leiemorder etter meg,
hvis de trodde de kunne slippe unna.
Jeg forstår at dette skaper mye press.
Alan Cummings dusør eller PETAs dusør.
Det var ikke bra.
Det gikk viralt, til Storbritannia.
Engelske nyheter og folk kontaktet til og med Jerry.
Selv de mest lojale folkene som trenger penger,
har en tendens til å tenke på 20 000 dollar.
Man vet ikke hvem en kan stole på.
Man sover ikke,
man lurer på om noen skal banke på.
Folk kjørte i innkjørselen min
for å se om de kunne få et glimt av en sjimpanse.
De kommer aldri til å la meg være.
Og jeg vet ikke hva jeg skal gjøre, for jeg er ærlig talt i trøbbel.
Jeg er ferdig.
Jeg vil spørre deg om noe.
Mr. T har hjertesvikt,
veldig kraftig.
Veterinæren ville avlive ham,
men jeg klarte det bare ikke.
Så vi avtalte en time 2. juni.
Han synes ikke det er riktig ovenfor Tonka.
Oi...
Vil du kanskje være her da?
Det er tross alt slutten på en æra.
Hm, ja...
Hva føler du rundt dette?
Han er min beste venn, så hva tror du?
Jeg vet.
Jeg samler mannskapet
og finner ut når vi kommer.
Greit.
Hva faen? Skal hun drepe sjimpansen?
Ja, avliving.
Er han egentlig så dårlig?
Ja, sjimpansen
er i dårlig...
Jeg er ikke veterinær,
men man kan se at sjimpansens helse svikter.
Ville hun drept sjimpansen for å gjøre problemene verre?
Det er vel ikke et problem?
For sjimpansen eksisterer ikke.
Hvis sjimpansen forsvinner,
forsvinner ansvaret for alle involverte.
Syns du ikke dette høres veldig likt ut
som med den sjimpansen i Pendleton?
Jo.
Jeg vet ikke mye om PETA,
men de liker å ta dyr fra folk.
Og moren min sa mer eller mindre: "faen ta dem,
jeg vil holde på til slutten."
Hun ville jeg skulle flytte dit.
Jeg sa nei.
Da fikk hun søsteren min, April, til å flytte inn for å hjelpe.
Buck fikk nå bare bo i overetasjen.
I underetasjen hvor han hadde bodd i barndommen,
bodde nå en fremmed med alle tingene sine.
Hver dag gikk Buck og mor
ut for å drikke kaffe og te.
Protokollen var at før Buck fikk slippe ut,
ropte mor på min søster
for å være sikker på at døren var låst.
Vel, alle glemte protokollen.
Så snart mor slapp ut Buck,
løp han ned for å treffe søsteren min.
Og da startet det.
Det varte mellom fem og åtte minutter.
En blodig kamp.
Hun lå i sengen og sparket mot ham,
og prøvde å forsvare seg.
Buck kunne ha drept April.
Men han stoppet.
Da det var gjort,
så han på mor som om han var forvirret.
Som: "Jeg vet ikke hva som skjedde."
Nødnummeret, hva er situasjonen?
Vi trenger ambulanse og bevæpnet politi.
Sjimpansen min angrep datteren min.
Da Tamara ringer nødnummeret...
Jeg går gjennom buskene her.
...er det merkelig at hun er så rolig.
Ambulansen kommer ikke til,
for jeg har låst meg inne i kjelleren sammen med henne.
På grunn av fare for liv, vil jeg skyte sjimpansen.
Dyret må avlives.
Du må skyte i hodet.
-Ser du den? -Ja.
Han flyttet seg akkurat.
Tamara var ferdig med å betale for ham.
Ferdig med å være isolert.
Der er et gjerde til under plattingen.
Hun så etter en vei ut,
men hun ville ikke at det skulle være via PETA.
Kompis?
Jeg prøver å nærmere meg for å få skutt.
Hei!
Er det noen der?
Jeg er i huset. Du må skyte ham.
Greit.
Et skudd i hodet.
Han er nede.
Hvor hardt skadd er hun?
Alvorlig.
Så langt virker det stabilt.
Han tok noen store jafs av bena hennes,
overkroppen hennes.
Det var forferdelig. Som et haibitt.
Jeg kommer til sykehuset.
Jeg kommer.
Greit mor.
Jeg elsker deg, April. Alt skal bli bra.
Elsker deg også, mor.
Alt skal bli bra, kjære.
Beklager. Søsteren min er ok.
Bare fordi hun er det tøffeste mennesket i verden.
DER VAR INGEN ALTERNATIV
Men det måtte gjøres.
Skytingen var helt berettiget,
uten tvil.
Ett skudd drepte sjimpansen
Noe annet burde ha skjedd.
Han skulle ikke ha blitt skutt i hodet.
Skulle ikke blitt drept.
Da jeg fant ut at Buck var død,
ringte jeg Tamara.
Hun var kortfattet,
og hun sa at Bucks død var min feil.
Det som såret var ikke å bli beskyldt
for Bucks død.
Det var at det var så meningsløst at han døde
i det hele tatt.
Særlig når vi gjorde fremgang.
Og...
Det er bare så fælt at det skjedde mot ham.
Klar? Her er den siste.
Ja, der er det ansiktet.
Jeg mener at Buck var et offer for omstendighetene,
og et offer for mennesker.
Jeg forstår at det er en nydelig baby
som man føler seg veldig knyttet til.
Det er så sterkt og så kjært.
Men det er bare for deg.
Og det er på bekostning av apen.
De forstår ikke.
For der kommer en dag hvor, uansett hvor høyt du elsker ham,
trenger han mer enn du kan gi.
Vi har viktig informasjon
som vi må snakke med deg om nå.
Det høres ut som en lignende historie som den med Buck, Tamara og Pendleton.
Og vi ønsker ikke det utfallet.
Dette er en telefonsamtale som vi tok opp.
Mr T. har hjertesvikt,
veldig alvorlig.
Veterinæren ville avlive ham,
men jeg klarte ikke.
Så vi avtalte time 2. juni.
For han synes ikke det var rett ovenfor Tonka.
Takk for informasjonen.
Den er viktig.
Det er akkurat dette vi har sett etter.
Og vi vil gjøre det vi kan med den.
Og fra mitt ståsted
tror jeg vi er klar for å diskutere hva det er,
og hvordan vi gjør det.
-Blir dette uoffisielt? -Jeg tror det.
Greit.
Tekst: Kristin Alver Hordnes For TransPerfect Media