Eu o să verific în partea asta.
Recepţie, 32-42 către 32-02!
Aici 32-02.
Din cauza pericolului, o să mă apropii de cimpanzeu.
Am înţeles.
- Îl vezi? - Da.
- L-ai văzut? - Da. S-a mişcat.
CIMPANZEI
CEL MAI POPULAR MODEL
LACUL OZARK, MISSOURI
ARTIFICII
BUN-VENIT ÎN MUNŢII OZARK
DUMNEZEU SĂ BINECUVÂNTEZE AMERICA
Vrei să ne jucăm?
Mama e de acord.
Trişorule! Ai învăţat să trişezi. Chiar aşa!
DWAYNE CUNNINGHAM aşa-zisul regizor
Am urmărit povestea o perioadă. Tonka trebuia să fie decedat.
Da.
Ce explicaţie ai?
Dă-mi-o!
V-am zis că Tonka n-o să ajungă la refugiul pentru cimpanzei.
Am sfidat ordinul judecătoresc.
Nu ar rezista dacă ar fi tranchilizat timp de 14 ore până în Florida.
Ar muri.
Ce vedeţi aici e lichid, nu grăsime.
Are insuficienţă cardiacă. Nu există urmă de îndoială.
Vreau să-şi trăiască restul vieţii alături de oameni
care interacţionează cu el zilnic şi fac activităţi cu el.
Venim la el tot timpul şi i-am dat un iPad.
E un iPad pentru copii, dar are internet.
Are un cont de e-mail.
Sper să nu trimită e-mailuri, dar dacă ar face-o...
asta e.
Poftim!
O să-şi cureţe fereastra, fiindcă a murdărit-o.
Curăţă mizeria pe care ai făcut-o!
Acum arată mult mai rău, dar...
Aici jos!
Bravo!
- E Tonka. - Da.
Doamne!
ERIC GOODE regizor
N-am cuvinte. E de neconceput!
Cred că e cea mai nebunească poveste.
O parte din mine se întreabă ce să facem.
- Vai de mine! - O să-l sun pe Dwayne.
- Situaţia e tot mai ciudată. - Da...
Pare să fie vorba de o răpire.
Vreau să ştiu ce vom face.
Păi...
Nu ştiu sigur.
Întrebarea e... Tonka e în regulă?
Nu cred că a fost maltratat deloc.
Ştiu că e în pivniţa unei clădiri...
dar e îngrijit cum se cuvine.
Să vedem cum merg lucrurile de la săptămână la săptămână.
- O să te ţin la curent. - Bine, Dwayne.
Vorbim mai încolo. Pa!
Dacă o denunţăm, s-a terminat.
N-o să ne ducă la ceilalţi.
Mă gândesc că mai cunoaşte şi alte persoane.
Sigur are şi alţi cunoscuţi care ţin cimpanzei acasă.
- E decizia corectă? - Nu ştiu cât de corectă e.
Înţelegi?
Nu ştiu.
Nu ştiu...
Să revenim la vara trecută.
PETA a luat ceilalţi cimpanzei.
Unde se afla Tonka?
Tonka fugea împreună cu mine. Chiar am fost fugari.
FUNDAŢIA MISSOURI PRIMATE
Înainte ca PETA să-i ia, Tonka a făcut infarct.
Nu poate să iasă afară fiindcă e bolnav.
Dumnezeu mi-a oferit o şansă, iar eu am profitat de ea.
Am conceput un plan ca să-i înscenăm moartea.
L-am găsit mort.
Era în cuşcă, nu mişca.
Ştiam că Tonka nu mai are mult.
Ce rost ar avea să-i înscenez moartea?
Am o cutie cu cenuşa lui. Adică...
Dacă vor să dau un test poligraf...
Au aflat că Tonka a murit.
Mă bucur că e mort.
Murise!
Mi se rupe inima. Nu pot face asta.
Cu o noapte înainte ca PETA să ia cimpanzeii,
după ce au plecat cameramanii,
eu şi Jerry ne-am pregătit ca să-l tranchilizăm pe Tonka.
Am terminat la 03:00.
Ne-am dus la Holiday Inn, la patru kilometri de complex,
dar nu-l puteam lăsa în rulotă.
L-am dus în baie fiindcă nu voiam să distrugem hotelul.
PROIECTUL CIMPANZEII
Am aşteptat ca PETA să intre în complex,
apoi am plecat la Cy.
Cine e Cy?
Totul e bine, o să mergem la Cy unde o să vă schimb şi o să vă hrănesc.
- Ştie că venim la el? - Da.
I-am trimis un mesaj ca să-l anunţ.
Cy are cimpanzei, dar nu-l cunoşteam personal.
L-am cunoscut când i l-am lăsat pe Tonka.
Trebuia să aleg pe cineva
care avea şi alţi cimpanzei şi putea să-l ascundă.
Cy a fost alegerea perfectă, avusese un cimpanzeu numit Ricky.
Ricky murise de insuficienţă hepatică. Nimeni n-ar fi bănuit că e Tonka.
Trei Happy Mealuri cu McNuggets!
Vrem porţie mare de cartofi şi lapte cu ciocolată dacă se poate.
Bună! L-aţi sunat pe Cy de la centrul Union Ridge Wildlife.
Ne maimuţărim pe aici,
aşa că lăsaţi un mesaj şi o să vă sunăm mai târziu.
Când încerca să-şi dea seama unde să-l ducă pe Tonka,
Connie Casey i l-a sugerat pe Cy.
Cy nu primeşte vizitatori.
Are o colecţie particulară.
Are câţiva tigri şi alte animale,
dar şi cimpanzei.
Cum se finanţează?
De unde vin banii?
Nu ştiu.
Le-am auzit pe fetele mele. Şi-au dat seama că sunt aici.
Mă cunosc.
PERICOL Cimpanzei
Salut, fetelor!
Salut, fetiţo! Eşti favorita mea.
Te bucuri?
Arată foarte bine, Cy.
- Ce? - Arată uimitor.
Am avut ocazia să ajut pe cineva
aşa cum mi-ar plăcea mie să fiu ajutat în această situaţie.
Ce faci, frumuşico?
Bine, gata.
Nu o cunoşteam pe Tonia, dar aveam nişte prieteni din Ohio
care-şi pierduseră animalele fiindcă nu voiau să respecte noile legi.
Tonka a rămas aici cel puţin şase luni.
Tonia l-a vizitat frecvent, uneori doar pentru o seară.
Bună, fetiţo!
PETA nu ştia că îl cunosc pe Cy, deci totul a fost perfect.
Eram prudenţi când îl vizitam.
Întotdeauna făceam un transport în altă parte,
aşa că trebuiau să se ţină după noi timp de sute de kilometri.
Vrei nuggetsuri?
Poftim!
Uite-ţi sosul.
Salut, fetiţo!
Încetează!
Încetează, n-auzi!
Centrul Union Ridge Wildlife e un refugiu pentru animalele
care îşi pierd casa din varii motive.
Încerc să extind refugiul şi să găzduiesc şi primate.
Acesta e proiectul pentru curtea exterioară.
O să arate ca o cuşcă pentru hamsteri. O să-l vopsesc în culori ţipătoare.
Aceasta va fi forma lui.
Aici avem spatele clădirii şi acestea sunt cele două domuri.
Pe măsură ce facem rost de surse de finanţare,
vom găzdui până la 24 de cimpanzei.
E uluitor!
Vreau ca Tonia să aibă încredere în mine.
Am luat unele decizii care...
i-au făcut pe mulţi să-şi piardă această încredere.
Căutaţi pe Google Cy Vierstra.
Eram contabil la primărie
şi cumpăram tot felul de lucruri la diverse licitaţii.
BUFNIŢE-POLARE
Când am rămas fără bani, am delapidat fondurile primăriei,
cu intenţia să le restitui, dar lucrurile au scăpat de sub control.
Dacă nu restituie cei 340.000 $,
îl aşteaptă nouă ani de închisoare.
I-au dat pedeapsa maximă.
Dă-mi mâna.
Anna, nu-i nimic. Arată-mi unghiile.
Deja încălcaseşi legea
când ai ajutat-o pe Tonia să facă acelaşi lucru.
Nu-ţi faci griji deloc?
Nu.
Nu mi-am făcut griji.
Eram pregătit să fiu tras la răspundere.
După ce am anunţat că Tonka a decedat,
Jared Goodman, avocatul PETA, mi-a cerut dovezi.
I-am zis că l-am incinerat.
Arată ca praful, dar e foarte fină.
Ştiam că nu avem motive întemeiate ca să credem că Tonka a decedat.
Sincer, spusese atâtea minciuni până în acel moment,
încât nu înţeleg de ce se aştepta să o credem.
Apoi mi-au cerut cenuşa şi m-am întrebat de unde să fac rost.
Voiam s-o ajut pe Tonia să-şi protejeze relaţia cu Tonka.
I-am zis că Ricky e îngropat afară.
Asta a fost menirea lui. A ajutat cu acest plan.
L-am exhumat.
Era deja 80% descompus.
Să ştiţi că îl îngropasem după ce îl decapitasem.
Voiam să-i păstrez craniul.
După renovarea casei de lângă lac, am fost să-i luăm pe Tonka şi Ricky.
Am cărat cu noi leşul unui cimpanzeu şi un cimpanzeu viu
din Ohio până în Missouri.
Dacă ne-ar fi oprit cineva,
ar fi crezut că sunt rămăşiţe umane, fiindcă seamănă foarte bine.
- Fără cap. - Gen Jeffrey Dahmer.
Ce amuzant eşti!
Casa e perfectă.
E departe de drum, într-o zonă rurală. Nimeni nu ne deranjează.
Te-am apucat de fund.
Iar el e liniştit.
Chiar dacă am avut musafiri zilnic, nu şi-au dat seama că am un cimpanzeu.
Oamenii care au dormit aici n-au auzit cimpanzeul.
L-a ascuns şi de mine o perioadă.
După ce ne-am mutat aici, nu ştiam de ce n-am voie în pivniţă.
Am coborât într-o zi,
l-am văzut şi nu mi-a venit să cred.
E foarte stresant. Trebuie să am grijă ce vorbesc.
Până la urmă, e fugar.
Trăieşti cu sufletul la gură.
Deşi băiatul ăsta merită, sunt speriat de situaţie.
Mă tem
că s-a lăsat prinsă în poveste şi a uitat să-şi poarte de grijă.
Aşa a fost toată viaţa.
Dumnezeu are planuri pentru fiecare din noi.
Menirea mea e să-i îngrijesc pe ceilalţi.
Dumnezeu ne-a dat căsnicia pentru progresul societăţii
şi pentru naşterea şi creşterea copiilor.
M-am căsătorit de tânără.
Soţul meu era mai în vârstă decât mine.
Credea că femeile n-ar trebui să muncească,
dar eu mi-am dorit mereu să fac ceva.
Mi-a dat voie să fiu asistentă maternală.
Aveam 19 ani
şi eram cea mai tânără asistentă maternală din Missouri.
Am avut vreo 75 de copii în plasament,
unii dintre ei cu probleme medicale.
Lucrezi cu copiii cu nevoi speciale şi-ţi dai seama
că au fost uitaţi de lume şi vrei să-i ajuţi cel mai mult.
Aşa am descoperit-o pe fiica mea când avea şase săptămâni.
Suferea de sindromul alcoolic fetal şi avea nevoie de îngrijiri atente.
Am adoptat-o oficial când avea puţin peste doi ani.
Judecătorul m-a întrebat: "Sunteţi sigură?
"Probabil nu va contribui niciodată în societate."
I-am zis că o am de când era bebeluş, de ce mi-aş schimba intenţia?
Apoi am aflat că sunt gravidă cu fiul meu, singurul copil biologic.
Cei doi copii au fost prioritatea mea foarte mulţi ani.
Apoi au crescut şi au plecat, iar eu am rămas singură.
Îmi amintesc când m-a luat de la şcoală
şi avea în maşină scutece pentru prematuri.
Am întrebat-o dacă o să am un frate sau o soră.
Mi-a zis: "Ceva de genul."
Maimuţele au devenit viaţa ei.
Supraveghea maimuţele în loc să vină la serbările mele.
Am început să mă simt... nu vreau să spun abandonat,
dar aveam impresia
că nu-mi înţeleg rolul în viaţa ei.
Îmi iubesc cimpanzeii mai mult decât orice,
mai mult decât pe copiii mei.
La audiere a zis, citez:
"Ţin la maimuţe mai mult decât la copiii mei."
Da. De multe ori exact asta am simţit.
Ce faci, băiete?
Ce faci?
Nu ţin la acest animal la fel de mult ca ea.
Ţin la el, dar nu ca ea.
N-am văzut-o niciodată iubind cu atâta ardoare.
Nici măcar pe mine.
Mă sperie faptul că mama se lasă stăpânită de emoţii
şi nu gândeşte logic.
A zis că nu mai are nimic fără el.
Cred că simte că nimeni n-are nevoie de ea.
O iubesc şi-i spun asta mereu, dar ea ar zice că n-am nevoie de ea,
că nu contează pentru mine. Nu e adevărat, dar asta simte ea.
De aceea se simte legată de primate.
Sunt ca nişte copii care au nevoie de îngrijiri în permanenţă.
Trebuie să le îngrijeşti nonstop, în permanenţă, zi de zi.
Sincer, nu-mi plăcea deloc să fiu în preajma lor,
dar bucuria ei când le îngrijeşte...
sincer vă spun că se vede cât e de fericită.
Nu vreau să i-o răpesc.
Există o întreagă comunitate de femei
care cresc cimpanzei şi maimuţe de parcă ar fi copii.
Creează un mit conform căruia animalul e copilul lor.
Nu mai muşca! Încetează!
Face parte din familie.
Au costume pentru Sf. Valentin,
pentru Sf. Patrick, pentru Crăciun, pentru 4 iulie, de toate.
Dar această dinamică familială imaginară sfârşeşte de cele mai multe ori tragic.
Asta s-a întâmplat cu Buck din Pendleton.
Pendelton e un orăşel parcă rupt dintr-un western.
Ne mândrim că suntem în zona rurală din Oregon.
Suntem conservatori, dar e o comunitate foarte unită.
Toţi ne cunoaştem între noi.
Dar am aflat de Buck...
abia în ziua când Tamara Brogoitti a venit la magazinul meu
cu un cimpanzeu în spate.
Acesta e caietul meu de amintiri.
Am strâns câteva fotografii de-a lungul anilor.
Aici suntem eu şi amicul meu. Era mic şi-l căram în spate.
Ca pe un rucsac.
Era foarte micuţ. Probabil abia îl cunoscusem.
Când l-am cunoscut pe Buck, cred că avea trei-patru ani.
Într-o zi eram la muncă şi Tamara a venit cu o maimuţă în spate.
S-a dat jos imediat de pe umărul ei ca să vină să mă salute.
M-a îmbrăţişat, m-a mirosit şi s-a uitat atent la mine.
Am simţit că ne-am împrietenit,
aşa că m-a întrebat dacă aş vrea să vin să mă joc cu Buck.
Am fost de acord numaidecât.
Uitaţi maimuţa!
Când am mers în vizită şi am văzut cum îl creştea Tamara,
am rămas uimită.
Trăia ca un băieţel adevărat. Făcea baie cu spumă.
Mergea la toaletă.
Ce faci la sfârşit?
Mulţumesc!
Avea un skateboard.
Avea căţeluşi.
O să te mănânce şi tu stai acolo şi-ţi sugi degetul.
Mă mângâi pe picior?
Petreceam acolo patru-şase zile pe săptămână.
Când eram liberă, mă duceam la el.
Ambele mâini pe volan! Siguranţa e pe primul loc.
Eram foarte apropiaţi.
Mai doriţi, Maiestate?
Arăţi ridicol, frate. Mai ales cu un singur pantof!
Tamara îl plimba pe Buck pe la comercianţii locali.
La magazinul de bricolaj, la fast-fooduri...
Pizzeria din oraş livra foarte multă pizza la ei.
A fost prima dată când am livrat unui cimpanzeu.
Când ajungeam la el, mă lua de mâini şi săream împreună.
Îi plăcea pizza enorm.
Era micuţa noastră vedetă locală şi mulţi abia aşteptau să vadă maimuţa.
Mergeam la restaurant
şi Tamara lua cina acolo cu Buck.
Se aşeza la masă ca orice om şi îşi mânca porţia.
Era foarte bine-crescut.
Tamara era prietenă cu mama, iar ea m-a încurajat să merg în vizită.
Lui Buck îi prindea bine socializarea.
Când urcam pe alee, îmi sărea în braţe
şi tremura când mă îmbrăţişa.
Buck a fost cel mai deosebit lucru din acest orăşel.
Era grozav şi tare frumos.
Tamara cum era?
Tamara Brogoitti...
Mergea des la magazinul de băuturi alcoolice.
Tamara Brogoitti nu cumpăra doar un litru de băutură.
Întotdeauna pleca cu 11 litri la cutie.
Se simţea singură.
După moartea soţului ei, îl îmbrăca pe Buck în hainele lui.
Cât despre copiii Tamarei,
relaţia era foarte tensionată.
O iubesc enorm pe mama, dar e...
o femeie dură şi foarte rea.
Asta-i tot ce pot spune despre ea.
Să vedem imaginile!
Buck era cel mai frumos animal pe care-l văzusem vreodată.
Mulţi cimpanzei sunt urâţi ca moartea.
El era foarte chipeş.
Era Tom Brady al cimpanzeilor.
Mama îl iubea mai mult decât pe mine.
Dormea în patul ei.
Era mascota ei de pluş.
Buck era viaţa Tamarei.
Spunea că e primatologă şi face un studiu de caz sau cercetări.
Era prima persoană care creştea un cimpanzeu în familie.
Era clar ca bună ziua cu ce se ocupa.
Nu e aşa.
A absolvit colegiul comunitar Everett în 1986.
Nu avea absolut nicio calificare.
Şi nu ştiu dacă se gândea la binele lui Buck.
Ea atrăgea atenţie prin intermediul lui.
Nu mă aşteptam la ce a urmat,
dar ştiam că Buck nu va fi în siguranţă cu ea pe termen lung.
Adu-mi steaua.
Tonka, şezi!
Ştiu că eşti cel mai bun prieten al meu.
Mă gâdili!
Mama ţine la acest animal. Cred că s-a format o legătură între ei.
Cred că s-au salvat reciproc.
Mi-aş dori ca PETA să se pună în locul mamei.
Ei au impresia că o face doar pentru faimă.
Nu-i văd compasiunea.
Nu crede că animalul va fi dus într-un loc sigur şi vrea să-l salveze.
N-ar trebui dus într-un loc cu alţi cimpanzei.
Vor să-l ducă într-un refugiu, dar nu se poate.
Dacă are loc o altercaţie între cimpanzei, el nu se apără.
E atât de umanizat încât nu ştie şi nu vrea să lupte.
Renunţă mereu. Şi la Cy a mâncat bătaie.
O dată a avut 360 de copci.
E foarte docil. N-are pic de răutate. Celelalte maimuţe îl terorizează.
Chiar nu înţeleg.
Dacă ştii că nu va supravieţui, de ce să-l trimiţi acolo?
Vrei ceva de băut? Dă-mi hârtia.
Mă tem pentru puşti.
Toţi îşi fac griji pentru mine, dar eu îmi fac griji pentru el.
Fă-mi cu mâna!
Pot să mă bage la închisoare un an. Nu-mi pasă.
Obligaţia mea e faţă de el.
Fă o plecăciune! Bravo!
La mulţi ani, dragă Apollo!
Magie în faţa voastră! Nu scăpaţi mingea din ochi!
Alo?
Bună, Dwayne! Sunt Michael Weinstein. Te sun în legătură cu prietena ta.
Deci...
Vorbim din punct de vedere ipotetic.
În linii mari, cam ce o aşteaptă?
Dacă a denaturat adevărul
şi a dat declaraţii false,
va întâmpina o serie de probleme.
E vorba de amenzi şi de sfidarea organelor judiciare.
Şi, dacă e acuzată de sperjur, ar putea fi închisă cinci ani.
Cum putem evita această situaţie?
Poate trimite animalul în altă parte,
ca să spună cu mâna pe inimă că nu-l are şi nu ştie unde e.
Poate să omoare animalul dacă încă e în posesia ei.
Apoi n-ar mai exista dovezi că acesta încă trăieşte.
Sau poate să mărturisească şi să se lase la mila judecătorului.
Poate să explice că încerca să protejeze interesele animalului.
- Nu sună prea bine. - Toate variantele sunt groaznice.
Oricum o dai, tot ce poţi face e să atenuezi magnitudinea dezastrului.
PETA a alocat multe resurse pentru găsirea lui Tonka.
De la începutul lui 2022 am pus o recompensă de 10.000 $.
Se oferă 10.000 $ pentru maimuţa dispărută
Dacă Tonka încă trăieşte şi e ascuns undeva,
cineva ştie ceva.
Iar 10.000 $ e o sumă însemnată.
ÎNCEPE VÂNĂTOAREA
Ne-au pus în pericol.
Nişte nebuni care se cred justiţiari
pornesc la vânătoare de recompense.
O să ne trezim cu ei la uşă, fiindcă-l caută pe Tonka.
Oamenii care deţin animale exotice ne privesc ca pe o ameninţare.
Le cunoaştem secretele.
Pe măsură ce îmbătrânesc e tot mai dureros.
Cât timp l-ai îngrijit pe Buck?
Aş spune că vreo şapte ani.
La început doar ne hârjoneam împreună.
După aceea relaţia a evoluat şi am devenit bona lui, să zicem.
Au fost cele mai frumoase momente din viaţa mea.
Îmi amintesc cu drag când i-am dat prima gumă de mestecat.
Se privea în oglindă fascinat de felul cum plescăie.
Am încetat să lucrez acolo, dar nu din vina lui Buck.
Cimpanzeul era minunat, dar n-am mai suportat omul.
Tamara, nu vrei să spui povestea lui Buck?
O să o facem cu sau fără tine.
Nimeni nu poate face asta, fiindcă nu cunoaşteţi povestea.
Nu te băga, ţine capul plecat!
Dacă cineva face ceva,
o să iau mâncarea de la gura copiilor lor.
O să-i las pe drumuri şi o să mă enervez.
Tamara voia ca oraşul să creadă că lucra nonstop la un proiect
care ar fi îmbunătăţit viaţa lui Buck pe termen lung.
Voia să amenajeze o zonă în aer liber.
Ar fi fost înaltă cât două etaje şi dotată cu furtunuri şi leagăne,
dar n-a construit-o niciodată.
Nu era fericit.
Nu putea să se caţere în copaci,
să mănânce fructe, să cunoască femele, să se ia la bătaie, să facă sex.
Nu avea prieteni şi nici cu cine să se joace.
O avea doar pe mama mea minunată.
Cam pe atunci Tamara l-a castrat pe Buck.
Nu mai era tratat ca un băieţel, ci ca un animal.
Avea lanţuri la gât.
Apoi au urmat zgărzile cu electroşocuri.
Când se supăra, se scăpa pe el, aşa că i-a luat o toaletă portabilă.
Însă o golea atât de rar, încât stătea plină cu zilele.
Tamara l-a privat pe Buck de tot ce era propriu maimuţelor.
Trăia într-o lume fantastică
şi cei care ştiau ce se întâmplă acolo cu adevărat
erau o ameninţare la adresa acelei fantezii.
Când PETA a aflat despre Buck,
am găsit câteva fotografii pe Facebook.
Îl lăsa pe Buck să doarmă nesupravegheat în casă.
Asta ne-a speriat.
PETA a depus plângere autorităţilor abilitate din Oregon
despre problemele de pe proprietatea Brogoitti.
Brittney, sunt Tamara Brogoitti.
Am primit veşti îngrijorătoare de la PETA.
Într-o zi am primit un apel din senin.
S-a prezentat drept Tamara.
Mi-e teamă. Încerc să-l protejez pe Buck.
S-a purtat necontrolat, a plâns, m-a acuzat că vreau să-l răpesc pe Buck.
Apoi m-a invitat să-l vizitez în Oregon.
S-a gândit că mă putea convinge
că-i oferă o viaţă grozavă.
Au încercat să o viziteze pe Tamara, dar ea i-a lăsat cu ochii-n soare.
Asta era dilema Tamarei.
Pe deoparte voia să arate maimuţa şi să atragă atenţie cu ajutorul ei,
pe de altă parte nu voia ca ceilalţi să-şi dea seama ce se întâmplă.
O să tragă de timp
până când va găsi ceva care să-i rezolve problema.
Încercam cu disperare să-l ducem într-un mediu favorabil,
dar Tamara nu ne-ar fi permis.
Din cauza acestei noi presiuni, a intrat în panică.
Tamara îl izola pe Buck tot mai mult.
Acesta nu mai avea voie să viziteze comercianţii din oraş.
Vizitele erau interzise, fiindcă am fi văzut că e neglijat.
Tamara voia să-l ţină lângă ea în timp ce îşi bea whiskyul.
Vino, Tonk!
Ştiu că vrei să vezi.
Îi place să se uite pe Instagram.
Cine e?
Sunt copiii lui. Trebuie să înţelegi. Ăsta, de exemplu.
Ăsta e fiul lui Tonka.
Bun-venit! Începe un nou episod...
Facem asta zilnic.
Ne uităm la videoclipuri.
Dacă PETA nu te-ar căuta, te-am lăsa să ieşi afară.
Dacă Tonia încă-l are pe Tonka, înseamnă că îl ascunde undeva.
E prinsă în cursă. Ce poate face?
Nici nu-l poate scoate la plimbare de teamă că va fi văzută.
Voilà!
Ar trebui să ştie că se află într-o situaţie periculoasă.
Leagă-ţi-o la gât!
PETA e cu ochii în patru
şi o să se afle până la urmă.
Unde e bătrânelul de Tonka?
Uite-l!
A luat-o la fugă.
Pune-i la ochi şi arată-le tuturor.
N-o cunosc pe Tonia.
Părerea mea e că e o femeie nedreptăţită şi furioasă
fiindcă cineva vrea s-o despartă de iubirea vieţii ei.
Înţeleg foarte bine acel sentiment.
Şi eu l-am iubit enorm. Mă simţeam legat de el.
Aşadar, o înţeleg şi înţeleg lipsa autocontrolului,
fiindcă îl vede ca pe un membru al familiei.
O compătimesc sincer. Înţeleg prin ce trece...
dar mi se rupe sufletul pentru Tonka.
Am plusat şi eu cu 10.000 $,
în speranţa că cineva o să ne ajute să obţinem informaţii.
Ştergi? Lucrezi?
Lucrează pentru tine, băiete!
Aproape ai reuşit. Haide!
Hai că poţi! Nu aceea!
Tonka, foloseşte furculiţa!
E foarte important să nu influenţez povestea,
ci să o documentez şi să las spectatorii să tragă singuri concluziile.
Da, e cel mai bine aşa.
Ştii, nu ne aşteptam niciodată să ajungem în situaţia asta.
Să o denunţăm sau să urmărim povestea în continuare?
Tu ce ai face în locul nostru?
Ca jurnalişti, nu vrem să greşim din punct de vedere moral şi etic,
dar ne dorim să spunem această poveste
şi sperăm că rezultatul va fi unul pozitiv.
Există binele suprem?
Chiar crezi
că nu se va întâmpla nimic rău dacă aştepţi?
Keely zice: "Pe mă-ta, PETA!"
Uitaţi coperta revistei Variety.
Nemernicul! Citiţi articolul.
Mănâncă rahat.
Nu i-a păsat de Tonka.
Filmul a fost făcut în 1997. Nu ştia nimic despre Tonka atunci.
Nu s-a oferit să-l viziteze, să-i trimită un cadou, o atenţie.
Nu i-a păsat de el
înainte de campania PETA împotriva lui Connie.
L-au plătit ca să se implice.
Ce mă enervează! Să-l ia dracu'!
Urât din partea lor. Foarte urât!
PETA vrea să mă distrugă.
Cred că nimeni nu i-a enervat mai tare ca mine.
Ar fi în stare să pună pe cineva să mă omoare
dacă ar şti că scapă nepedepsiţi.
Ştiu cât de stresată eşti din cauza celor întâmplate.
Recompensa lui Alan Cumming şi recompensa PETA...
Au fost idei groaznice.
Ştirea a ajuns în Marea Britanie, iar britanicii l-au contactat pe Jerry.
Chiar şi cei mai loiali oameni
se gândesc la cei 20.000 $.
Nu ştii în cine să ai încredere.
Nu dormi noaptea şi te întrebi dacă o să-ţi bată cineva la uşă.
Oamenii veneau la uşa mea
ca să încerce să-l zărească pe cimpanzeu.
N-o să mă lase niciodată în pace
şi nu ştiu ce să fac, fiindcă sincer vorbind, sunt terminată.
S-a zis cu mine.
Vreau să te întreb ceva.
Tonka are insuficienţă cardiacă, e în stare gravă.
Veterinarul a vrut să-l eutanasieze, dar nu m-a lăsat inima.
M-a programat pe 2 iunie.
Zice că nu-i cinstit faţă de Tonka.
Frate...
Nu ştiu dacă vreţi să fiţi de faţă.
E sfârşitul unei legende.
Da...
Tu cum te simţi?
Cum să mă simt? E cel mai bun prieten al meu.
Ştiu...
Strâng echipa şi te anunţăm când ajungem.
Bine.
- Ce mama dracului? Omoară cimpanzeul? - Vrea să-l eutanasieze.
- Cimpanzeul arată rău? - Da, arată cam rău.
Nu sunt veterinar,
dar se vede cu ochiul liber că cimpanzeul nu se simte bine.
Chiar ar omorî cimpanzeul ca să agraveze situaţia?
Eu nu văd care-i problema. Cimpanzeul nu există.
Dacă ar dispărea,
acuzaţiile faţă de cei implicaţi dispar odată cu el.
E un caz asemănător cu al cimpanzeului din Pendleton?
Da.
Nu ştiu multe despre PETA, dar le place să ia animalele oamenilor.
Mama le-a tras clapa fiindcă voia să facă tot ca ea.
A încercat să mă facă să mă mut înapoi. Am refuzat.
Apoi a convins-o pe April, sora mea, să se mute acolo şi s-o ajute.
Buck deja locuia doar la etaj.
În camera lui de la parter
se mutase o străină cu toate lucrurile ei.
Zilnic, mama şi Buck îşi beau cafeaua şi ceaiul împreună.
Înainte să-i dea drumul afară lui Buck, mama o striga pe sora mea
ca să încuie uşile la parter.
Şi s-a întâmplat să uite!
Când mama i-a dat drumul lui Buck, el a coborât imediat la sora mea.
Şi aşa a început totul.
A durat vreo cinci-opt minute.
S-au bătut.
Ea era întinsă pe pat şi îl lovea, încerca să se apere.
Buck putea s-o omoare...
dar s-a oprit.
După aceea...
s-a uitat confuz la mama.
Nu ştia ce se întâmplase.
Urgenţe! Cu ce vă putem ajuta?
Avem nevoie de o ambulanţă şi de un poliţist înarmat.
Cimpanzeul meu mi-a atacat fetiţa.
Când Tamara a sunat la urgenţe...
Eu o să verific în partea asta.
Era neaşteptat de calmă.
Ambulanţa nu poate ajunge la ea, fiindcă ne-am încuiat în pivniţă.
Din cauza pericolului, o să mă apropii de cimpanzeu.
Animalul trebuie omorât. Va trebui să tragi în cap.
- Îl vezi? - Da.
S-a mişcat.
Tamara nu mai voia să plătească pentru el.
Se săturase de izolare.
Mai e un gard în jurul verandei.
Căuta o soluţie definitivă,
dar nu voia să apeleze la PETA.
Buddy?
O să încerc să trag.
Hei!
E cineva acolo?
- Sunt în casă. Vreau să-l împuşcaţi. - Bine.
Trageţi în cap.
E mort.
- Cât de grav e rănită? - Foarte grav.
Mi se pare că starea ei e stabilă.
A muşcat-o de picioare şi de trunchi.
Arăta oribil, ca o muşcătură de rechin.
- Scumpo, o să vin la spital. - Bine, mamă.
- Te iubesc, April. O să fie bine. - Şi eu te iubesc, mamă.
O să fie bine, scumpo.
Scuze! Sora mea a scăpat
fiindcă e cea mai dură fiinţă de pe acest pământ.
A FOST SINGURA OPŢIUNE
A fost singura soluţie.
Uciderea a fost 100% justificată, fără urmă de îndoială.
S-a tras o singură dată
Lucrurile trebuiau să se întâmple altfel.
Nu trebuia împuşcat în cap.
Nu trebuia omorât.
Când am aflat că Buck a murit, am sunat-o pe Tamara.
N-a stat de vorbă cu mine mult şi m-a învinuit pentru moartea lui Buck.
Nu m-a rănit acuzaţia Tamarei,
cât m-a rănit faptul că animalul a murit în zadar.
Mai ales că făceam progrese şi...
Povestea lui e tragică.
Gata? Uite-l pe ultimul.
Da, să-ţi vedem faţa.
Cred că Buck a fost o victimă a circumstanţelor
şi o victimă a oamenilor.
Înţeleg că e ca un copilaş minunat de care te simţi legat
şi că e puternic şi iubitor...
dar e aşa pentru tine.
BUCK, EŞTI FRUMOS
Maimuţa e cea care suferă.
Ei nu înţeleg.
Fiindcă va veni o zi, când indiferent cât îl iubeşti,
are nevoie de mai mult decât îi poţi oferi.
Avem informaţii importante pe care trebuie să vi le oferim urgent.
E o poveste similară cu cea a lui Buck şi a Tamarei
şi nu vrem să se ajungă acolo.
Am înregistrat această convorbire.
Tonka are insuficienţă cardiacă, e în stare gravă.
Veterinarul a vrut să-l eutanasieze, dar nu m-a lăsat inima.
M-a programat pe 2 iunie.
Zice că nu-i cinstit faţă de Tonka.
Mulţumim pentru informaţie! Ne ajută enorm.
Este exact ceea ce căutăm
şi vom face tot ce putem cu ea.
Din perspectiva mea,
suntem pregătiţi să discutăm concret ce măsuri putem lua.
- Să închidem camerele? - Cred că da.
Bine.
Subtitrarea: Giana Stănculescu TransPerfect Media