Jag går genom buskaget här.
32, 42, 3202.
På grund av livsfara ska jag skjuta schimpansen.
Uppfattat.
-Ser du den? -Ja.
-Har du den? -Han rörde sig precis.
VÅR MEST POPULÄRA MODELL
OZARKSJÖN MISSOURI
FYRVERKERIER
VÄLKOMMEN TILL OZARKBERGEN
GUD VÄLSIGNE AMERIKA
Vill du leka?
Mamma säger att det är okej.
Fuskare. Nu fuskar du. Helt klart!
PROXYREGISSÖR
Vi har följt situationen ett tag och Tonka sades vara död.
Ja.
Hur förklarar du det?
Ge mig den.
Jag sa att Tonka aldrig kan åka till schimpansfristaden.
Jag gick emot domstolsbeslutet.
Han är inte kry nog för att resa sövd i 14 timmar till Florida.
Han skulle dö.
Allt det här är inte fett, det är vätska.
Han har absolut hjärtsvikt. Det är ingen fråga om saken.
Jag vill se till att han lever så länge som möjligt
och med folk som interagerar med honom varje dag
och gör saker med honom.
Vi är jämt här nere.
Och han har en iPad. Inte en riktig. En sån för barn.
Men den har internet. Han har sin egen e-postadress.
Trots att... Jag hoppas att han inte mejlar, men om han gör det...
Det är vad det är.
Här. Ser ni?
Han tänker putsa fönstret för han smutsade ner det.
Här nere, där du smutsade ner. Putsa där.
Det blev nog värre, men kanske...
Här nere.
Bra jobbat!
-Det är Tonka. -Ja.
Gud!
REGISSÖR
Vad säger man? Det är så galet.
Delvis tänker jag att det här är den galnaste storyn nånsin.
Delvis tänker jag: "Vad gör vi?"
-Gud! -Jag ringer Dwayne.
Det börjar urarta.
Ja.
Nu handlar det typ om kidnappning.
Hur ska vi hantera det?
Alltså...
Tja... Jag vet inte.
Jag antar att frågan är huruvida Tonka mår bra.
Jag tror inte att det är fråga om nån vanvård.
Ja, han bor i källaren, men...
Under omständigheterna blir han väl omhändertagen.
Jag tror vi får ta det en vecka i taget, okej?
Okej, jag håller dig uppdaterad.
Okej, Dwayne. Vi hörs sen. Hej då.
Om vi anger henne är det slut. Då leder hon oss inte till nån annan.
Jag har alltid känt på mig att hon känner fler som hon.
Jag vet att hon känner andra som har schimpanser.
Är det rätt sak att göra?
Jag vet inte om det är det rätta.
Jag vet inte.
Låt oss prata om i somras.
PETA tog de andra schimpanserna.
Var befann sig Tonka?
Tonka var på flykt med mig. Bokstavligen.
PRIMATSTIFTELSEN
Innan PETA kom fick Tonka en svår stroke.
Han får inte vara utomhus för han är sjuk.
Det känns som att Gud gav mig den chansen, och jag tog den.
Vi hittade på planen att vi skulle säga att han var död.
Jag hittade honom död.
Han låg orörlig i buren.
Vi visste att Tonka inte hade långt kvar.
Varför fejka hans död?
Jag har en låda med hans aska...
Vill nån att jag ska ta ett lögndetektortest...
När de fick veta att Tonka var död... Jag är glad att han är död.
Han var död!
Ni måste sluta! Jag klarar inte det här!
Kvällen innan PETA kom, efter att filmteamet hade åkt,
började jag och Jerry förbereda för att söva Tonka.
Vi höll på till 03.00.
Vi åkte till Holiday Inn som ligger 4 km från anläggningen.
Men vi kunde inte lämna honom i bilen.
Vi satte honom i badkaret. Vi ville inte förstöra rummet om han kissade.
PROJEKT SCHIMPANSER
Jag väntade tills jag hörde att PETA slagit till mot anläggningen.
Sen körde vi direkt hem till Cy.
Vem är Cy?
Ingen fara, Booney. Vi kör dig hem till Cy.
Där byter vi blöja och du får flaskan.
Vet han att vi kommer?
Jadå. Jag skrev att vi är på väg.
Cy har schimpanser men jag hade aldrig träffat honom.
Jag träffade honom dagen jag lämnade Tonka.
Min bästa chans var att välja nån
som hade schimpanser bland vilka Tonka kunde smälta in.
Cy var perfekt för han hade en schimpanshanne, Ricky.
Ricky råkade ha dött av leversvikt.
Så ingen hade misstänkt att det var Tonka.
Tre Happy Meal med kycklingnuggets.
Extra pommes och kan vi få chokladmilkshakes också?
Hej, det här är Cy på Union Ridge Wildlife Center.
Vi apar oss just nu, så lämna ett meddelande så ringer nån upp.
När hon försökte komma på var hon skulle gömma Tonka
föreslogs Cy av Connie Casey.
Cy är inte öppen för allmänheten.
Hans samling är privat.
Han har tigrar och några andra djur utöver schimpanserna.
Hur finansieras det? Var får han pengarna från?
Det vet jag inte.
Jag hör mina töser. De hör mig Hör ni dem?
Töserna hörde mig.
De känner mig.
VARNING SCHIMPANSER
Hej, töser!
Du är min favorittös!
Är du glad?
De ser krya ut, Cy.
-Va? -De ser friska ut.
Det var en chans för mig att göra nåt för nån
som jag skulle vilja att nån gjorde för mig i samma situation.
Läget, lilltösen?
Okej.
Jag kände inte Tonia men jag hade sett vänner i Ohio
bli av med sina djur för att de inte ville följa nya regler och lagar.
Tonka var här i minst ett halvår.
Tonia körde regelbundet hit, även bara för en kväll.
Hej, tjejen.
PETA visste inte att vi hade en koppling så det var perfekt.
När vi åkte till Cy var vi försiktiga. Vi hade alltid en annan transport.
De hade behövt förfölja oss i hundratals mil.
Vill du ha nuggets?
Varsågod.
Här har du såsen.
Hej, tjejen.
Sluta.
Sluta med det där!
Union Ridge Wildlife Center är en fristad för djur
som av nån anledning behövt lämna sina hem.
Jag vill utöka fristadens verksamhet till att omfatta människoapor.
Det här är nästa utomhusprojekt.
Jag vill att det ska likna en hamsterbur, till och med färgerna.
Men så här kommer det att se ut i verkligheten.
Detta är byggnadens baksida och sen har vi de två kupolerna.
Och när vi har fått kreativa finansieringskällor
så kan vi hysa upp till 24 schimpanser.
Fantastiskt.
Jag behövde verkligen övertyga Tonia att lita på mig.
Jag har gjort val som har försämrat förtroendet för mig.
Enligt många.
Bara man googlar "Cy Vierstra".
Jag var kommunens skattemästare.
Jag hade fastnat för att köpa grejer på auktion.
SNÖUGGLOR
När pengarna tog slut tog jag av kommunens pengar.
Jag tänkte alltid betala tillbaka.
Men jag tappade kontrollen.
Om han inte betalar tillbaka 340 000 dollar
kan han få nio års fängelse.
De ger honom hårdast möjliga straff.
Får jag se en?
Det är okej, Anna. Får jag se naglarna?
Du var redan i klammeri med rättvisan.
Sen hjälpte du Tonia trotsa domstolen.
-Gör det dig inte orolig? -Nej.
Jag var inte alls rädd.
Jag var redo att konfronteras av vem som helst.
När jag sa att Tonka hade dött
kontaktade PETA:s advokat mig och ville ha bevis.
Så jag vräkte ur mig att jag hade kremerat honom.
Den liknar jord, men den är väldigt finkornig.
Vi hade ingen anledning att tro att Tonka faktiskt var död.
Med tanke på alla hennes lögner dittills i målet
var det otroligt att hon väntade sig att bli trodd.
De sa att de behövde se askan. "Var får jag tag på aska", tänkte jag.
Det var viktigt för mig att hjälpa Tonia skydda sin relation med Tonka.
Så jag sa: "Ricky ligger begravd där ute."
Vilket större syfte kunde han tjäna än att hjälpa oss i detta?
Vi grävde upp honom.
Han var nästan helt nedbruten.
Jag hade redan avlägsnat hans huvud.
Jag ville spara skallen.
Här huset vid sjön var redo åkte vi och hämtade Tonka och Ricky.
Vi hade ett schimpanslik där bak i bilen
och schimpansrymlingen, hela vägen från Ohio till Missouri.
Hade vi blivit stoppade hade de trott att det var mänskliga kvarlevor
för vi är så nära besläktade.
-Utan huvud! -Typ Jeffrey Dahmer.
Det här huset var perfekt.
Det ligger en bit från vägen. På landsbygden så man får vara ifred.
Jag har din rumpa.
Och han är väldigt tyst.
Trots att här alltid var folk anade ingen att vi hade en schimpans.
Folk har övernattat här men märkte inte det.
Hon berättade knappt ens för mig.
I början lät hon mig inte gå ner där nere. Jag förstod inte varför.
En dag gick jag ner här och fick syn på honom. "Jävlar!"
Det är stressigt.
Man måste vara försiktig när man pratar med folk.
Praktiskt taget är han en rymling.
Man får tassa på tå.
Det är ett värdigt skäl att gömma honom men det skrämmer mig.
Jag är rädd att hon helt ska försumma sitt eget bästa.
För så har hon gjort hela livet.
Jag tror att Gud har planer för alla.
Jag tror att mitt syfte är att ta hand om andra.
Gud gav oss äktenskapet för att gynna samhället
och för att barn skulle födas och fostras.
Jag gifte mig ung.
Min man var rätt mycket äldre.
Han tyckte inte att kvinnor skulle jobba
men jag har alltid velat göra nåt
så han lät mig bli fosterförälder.
Jag var 19 år
och den yngsta fosterföräldern i delstaten Missouri.
Jag har haft runt 75 fosterbarn.
Och även några medicinska placeringar.
Umgås man med barn med särskilda behov förstår man att samhället glömt dem.
Det var dem jag ville hjälpa mest.
Det var så jag fick min dotter. Hon var sex veckor gammal.
Hon hade fetalt alkoholsyndrom och krävde massor av omsorg.
Jag fick adoptera henne när hon var strax över två år.
Domaren frågade: "Är du säker?
"Hon blir nog aldrig en produktiv medborgare."
"Jag har haft henne sen hon var bebis. Varför skulle jag ångra mig nu?"
Sen fick jag reda på att jag var gravid med min enda biologiska son.
De två var det viktigaste i mitt liv i många år.
Sen började de med aktiviteter och jag fick sitta ensam hemma ibland.
Jag minns dagen hon hämtade mig från skolan
och jag märkte att hon hade blöjor bak i bilen.
"Ska jag få ett syskon till?" "Nåt i den stilen", sa hon.
Hela livet handlade om aporna.
Hade jag ett skolevenemang och aporna behövde passas
så stannade hon hemma och passade dem.
Det fanns en känsla av... Jag vill inte säga att jag kände mig övergiven,
men det kändes som... "Var passar jag in i det här?"
Jag älskar schimpanserna över allt annat. Allt.
Mer än barnen, mer än allt.
Vid domstolsförhandlingen sa hon bokstavligen:
"Jag bryr mig mer om aporna än om mina barn."
Det kändes ofta som att det var hennes inställning.
Vad gör du, Bubba?
Vad gör du?
Jag har inte samma känslomässiga band till djuren som hon har.
Jag har ett, men inte som hennes.
Jag har aldrig sett henne brinna så mycket för nåt annat.
Inklusive hennes son.
Det skrämmer mig, för mamma tänker med känslor och inte alltid med logik.
"Tar de honom har jag ingenting."
Jag tror hon känner att ingen behöver henne.
Jag älskar henne men hon tycker inte att jag behöver henne.
Att hon inte är viktig för mig, vilket inte stämmer
Men så känner hon.
Därför är hon så fäst vid primaterna.
De är som barn som aldrig blir vuxna.
De behöver konstant hennes omsorg.
Dygnet runt, sju dagar i veckan 365 dagar om året.
Helt ärligt brukade jag hata att umgås med dem
men glädjen hon finner i att ta hand om djuren...
Man ser att hon är lycklig.
Det vill jag inte förstöra.
Det finns en kultur som består nästan helt av kvinnor
som uppfostrar schimpanser och apor som om de vore barn.
De måste skapa en myt om att djuret är deras son.
Sluta! Sluta bita.
Sluta.
"Han är en familjemedlem."
De har dräkter för alla hjärtans dag,
för St. Patricks, för julen, nationaldagen, allt.
Men den familjedynamiken är en illusion som oundvikligen slutar i tragedi.
Så var fallet med Buck och Pendleton.
Pendleton är en western-stad.
Vi är stolta över att vara Oregons landsbygd.
Staden är konservativ.
Men vi är också en sammansvetsad grupp.
Alla känner alla.
Men jag kände inte till Buck.
Förrän dagen Tamara Brogoitti gick in i min affär
med en schimpans på ryggen.
Det här är min urklippsbok.
Med åren samlade jag lite bilder.
Det är jag och min kompis.
Han var en liten rackarunge och red på min rygg. Bucky-ryggsäck.
Men han var liten. Det var nog väldigt tidigt under min tid där.
När jag träffade Buck var han tre, fyra år.
En dag var jag på jobbet och Tamara kom in med en apa på ryggen.
Han hoppade ner direkt och hälsade på mig.
Han gav mig en liten kram, sniffade på mig och kollade mig.
Vi delade ett ögonblick.
När hon frågade om jag ville komma och leka med Buck
tackade jag givetvis ja.
Hej, apan.
När jag kom dit och såg hur Tamara uppfostrade Buck
var det lätt förtrollas.
Han levde som en liten pojke. Han badade bubbelbad.
Han använde toaletten.
Vad gör man när man kissat?
Tack.
Han hade en skateboard.
Han hade valpar.
Hon äter upp dig och du bara suger på tummen.
Gosar du med foten?
Jag var där mellan fyra och sex dagar i veckan.
Jobbade jag inte, var jag där.
Båda händerna på ratten. Säkerheten först.
Vi hade en fin relation.
Redo för nästa munsbit, ers majestät?
Du ser för löjlig ut. Speciellt med bara en sko på dig.
Tamara tog med Buck till många av stadens etablissemang.
Järnhandlar.
Snabbmatshak.
Stadens pizzeria levererade ofta pizzor dit.
Jag hade aldrig kört ut till en schimpans.
Han brukade ta mig i handen och så hoppade vi.
Han älskade pizza.
Han var stadens rockstjärna.
Många visste att de kunde springa på apan.
Vi gick till krogen.
Tamara brukade ta med Buck dit för att äta middag.
Han satte sig som en människa och åt sin mat.
Väldigt bra bordsskick.
Tamara var vän till min mamma och uppmuntrade mig att hälsa på.
Det var bra för Buck. Han behövde det sociala.
När jag kom uppför uppfarten brukade han hoppa i famnen på mig
och han skakade medan han kramade mig.
Buck var det mest fantastiska stan nånsin haft.
Han var otrolig och så fin.
Tamara, då?
Tamara Brogoitti.
Hon var stammis hos spritbutiken.
Tamara gick inte in och köpte 750 cl sprit.
Vi köpte sex tvålitersflaskor och ställde i en låda.
Hon var ensam. Maken hade dött och efter att han gick bort
tog hon hans kläder och klädde Buck i dem.
Det fanns mycket agg mellan Tamara och hennes barn.
Jag älskar min mor av hela mitt hjärta.
Men hon är...
...en seg, rå gammal tant.
Det är allt jag har att säga om henne.
Det är allt.
Okej. Kör filmen!
Buck var det vackraste djur jag nånsin sett.
Många schimpanser är fula som stryk.
Han var jättestilig.
Han är schimpansernas Tom Brady.
Min mor älskade honom mer än hon älskade mig.
Han sov i hennes säng.
Han var hennes nallebjörn.
Buck var Tamaras liv.
Hon sa att hon var primatolog och bedrev forskning.
Hon skulle bli först i världen
med att uppfostra en schimpans i en människofamilj.
Så var det. Det ifrågasatte man inte.
Så var det inte.
Jag fick veta att hon tog examen från Everett Community College år 1986.
Hon hade inga som helst kvalifikationer.
Jag vet inte om hon tog hänsyn till Bucks säkerhet och mående.
Hon brydde sig mest om att få uppmärksamhet.
Jag trodde inte det skulle sluta så här
men jag visste att Buck aldrig skulle vara helt säker hos henne.
Ge mig stjärnan.
Sitt, Tonka.
Jag vet. Jag vet att du är min bästis.
Det kittlas.
Min mor bryr sig om djuret.
Jag tror de har ett band.
Jag tror att de har räddat varandra.
Jag önskar att PETA kunde se det ur hennes synvinkel.
De tror att hon gör det för att bli känd.
De ser inte hennes medkänsla.
Hon försöker rädda honom från vad hon tror är en osäker plats.
Han kan inte leva med andra schimpanser, som PETA vill.
De vill sätta honom i en fristad för schimpanser. Det går inte.
När det blir bråk med andra schimpanser så slåss han inte.
Han är så mänsklig. Han vet inte hur och han vill inte slåss.
Han underkastar sig.
Han åkte på stryk hos Cy.
En gång fick han 360 stygn.
Han är så foglig. Han är genomsnäll, så de andra aporna mobbar honom.
Det är helt ologiskt.
Varför sätta honom nånstans man vet att han inte klarar?
Vill du ha nåt att dricka? Ge mig pappret.
Jag oroar mig mest för honom, inte mig själv.
Alla är oroliga för mig, men inte jag.
Kan du vinka?
De kan ge mig ett års fängelse. Jag bryr mig inte.
Jag är inte skyldig nån nåt förutom honom.
Kan du buga?
Duktig pojke.
Ha den äran, Apollo!
Magi på nära håll.
Håll alltid ögonen på bollen.
Hallå?
Hej Dwayne, det är Michael Weinstein. Jag ringer upp angående din vän.
Alltså...
Det här är rent hypotetiskt.
Vanligtvis, vad riskerar hon?
Om hon upprepat gjort oriktiga återgivningar och påståenden
har hon ett smörgåsbord av problem hon kommer att få.
Böter, hon kan straffas för ohörsamhet
och potentiellt åtalas för mened som kan ge fem års fängelse.
Hur kan hon undkomma detta?
Hon kan försöka skicka djuret till en annan anläggning
så att hon kan säga att hon inte har djuret eller vet var det är.
Hon kan försöka döda djuret om hon fortfarande har det.
Då skulle det inte finnas bevis på att det lever.
Det sista hon kan göra är att underkasta sig domstolen och säga:
"Ja, djuret lever och jag ville bara dess bästa."
Inget alternativ låter bra.
Hon har inga bra alternativ.
Det är bara en fråga om hur pass illa det slutar för henne.
PETA har lagt stora resurser på att hitta Tonka.
I början av 2022 utlovade vi en belöning på 10 000 dollar.
BELÖNING PÅ 10 000 DOLLAR UTLOVAS FÖR SAKNAD APA
Om Tonka fortfarande lever och är gömd nånstans
så finns det folk som vet det.
Och 10 000 dollar är en stor morot.
JAKTEN HAR BÖRJAT!
De försatte oss faktiskt i fara.
En massa knäppgökar som tror sig vara hjältar kommer ge sig ut
och försöka få belöningen.
Nån dag kommer jag sitta på soffan när nån knackar på dörren
i jakt på Tonka.
Folk som har exotiska djur vet att vi är ett hot för dem.
Vi vet deras hemligheter.
Det blir inte lättare med åldern.
Hur länge tog du hand om Buck?
Runt sju år tror jag.
Det började med att vi lekte och umgicks.
Med tiden fick vi en annan relation där jag blev mer som en barnflicka.
Det är lätt den bästa tiden i mitt liv.
Ett ögonblick jag minns var när jag gav honom tuggummi.
Han tittade på sig själv tugga i spegeln. Han var fascinerad.
Att jag slutade jobba där hade inget med Buck att göra.
Apan var underbar, men jag stod inte ut med människan.
Tamara, vill du inte vara delaktig i att sprida Bucks historia?
För det händer oavsett.
Ingen kan sprida den för ingen vet vad som hände.
Undvik dem, ligg lågt.
Om nån ens försöker
så ska jag se till att deras barn får lägga sig hungriga.
Jag gör dem hemlösa, och sen blir jag arg på riktigt.
Tamara ville att alla skulle tro att hon hela tiden byggde
ett projekt som skulle gynna Bucks liv i längden.
Hon skulle bygga en utomhusinhägnad.
Den skulle vara två våningar hög.
Den skulle ha brandslangar och gungor.
Men hon byggde aldrig nåt åt honom.
Han var inte lycklig.
Han fick inte vara i djungeln, klättra i träd,
äta frukt, träffa honor, slåss, få ligga.
Han hade inga vänner eller lekkamrater.
Bara min underbara mor.
Det var ungefär då som Tamara lät kastrera Buck.
Han behandlades inte längre som en liten pojke utan som ett djur
med hänglås runt halsen.
Det blev senare elchockshalsband.
När han blev upprörd så tömde han tarmen.
Så hon köpte en bärbar nattstol.
Men hon var så dålig på att tömma den att den ibland var helt full.
Tamara förvägrade Buck allt han behövde för att vara en apa.
Hon hade skapat en illusion
och om nån fick veta sanningen skulle illusionen förstöras.
När PETA fick höra om Buck hittade vi foton på Facebook.
Hon lät Buck leva fritt i hemmet.
Det var oroande.
PETA lämnade in ett klagomål till Oregons naturskyddsmyndigheter
angående överträdelser hemma hos Brogoitti.
Brittany, det är Tamara Brogoitti.
Jag fick just höra nåt oroande om PETA.
Plötsligt en dag fick jag ett samtal
och personen sa: "Det är Tamara."
Jag är rädd. Jag vill skydda Buck.
Hon betedde sig oberäkneligt.
Hon snyftade, hon anklagade mig för att försöka stjäla Buck.
Sen bjöd hon dit mig för att hälsa på Buck.
Hon trodde att hon kunde övertyga mig
att hon gav Buck ett bra liv.
De försökte stämma datum för besöket men Tamara ghostade dem.
Det är Tamaras inre kamp.
Å ena sidan vill hon visa apan för alla och få allas uppmärksamhet.
Å andra sidan vill hon inte det för folk kan märka att nåt är fel.
Hon kommer försöka vinna tillräckligt med tid
för att komma på hur hon ska lösa det.
Vi försökte desperat få honom till en lämplig miljö
men Tamara tänkte inte tillåta det.
Pressen gav henne panik.
Hon isolerade sig själv och Buck allt mer.
Han fick inte längre åka in till stan eller besöka ställen.
Han fick inte ta hem vänner. De hade sett hur vanvårdad han blev.
Han skulle bara sitta still och hänga med henne medan hon drack whisky.
Kom hit, Tonk.
Jag vet att du vill titta.
Han gillar att titta på Instagram.
Vem är det?
Man måste förstå att det är hans barn.
Som den här.
Det är Tonkas son.
Välkomna till ännu ett avsnitt av...
Varje dag tittar vi på nya videor.
Om PETA inte jagade honom som galningar hade vi låtit honom gå ut.
Om Tonia har Tonka, om han lever och hon gömmer honom...
Då är hon fast. Vad kan hon göra?
Hon har en schimpans hon inte kan gå ut med för då ser folk henne.
Voila!
Om så är fallet måste hon veta hur farligt det är.
Ta den om halsen.
PETA övervakar henne och förr eller senare får folk veta.
Var är Tonka?
Var är gamle Tonka?
Där är han!
Nu flyr han.
Ta på dem och visa alla.
Jag har aldrig träffat Tonia.
För mig är hon en förorättad, försmådd kvinna
som är rasande för att hennes älskling tas ifrån henne.
Jag förstår verkligen den känslan.
Jag älskade honom så mycket. Vi hade ett speciellt band.
Så jag förstår henne
och jag förstår att man kan göra galna saker
för vad man anser vara sin familj.
Jag tycker synd om henne. Det gör jag verkligen.
Jag har stor empati för henne.
Men jag har mer empati för Tonka.
Så jag matchade PETA:s utlovade belöning med 10 000 dollar till
i hopp om att nån skulle träda fram
och ge oss lite information.
Skrubbar du?
Jobbar du?
Bäst för dig att du jobbar.
Nästan! Kom igen, du klarar det! Du grejar det! Nej, inte så!
Använd gaffeln, Tonka.
Jag får inte beblanda mig för mycket i situationen utan bara dokumentera.
Och låta tittarna dra sina egna slutsatser.
Det är alltid bäst.
Men vi hade givetvis aldrig kunnat föreställa oss
att det skulle bli så här.
Anger vi henne eller fortsätter vi följa storyn?
Vad skulle du göra?
Som journalister vill vi inte göra nåt som är moraliskt, etiskt fel.
Men vi måste titta på vad vi kan göra för att bringa storyn i dagen.
Man måste hoppas att resultatet är mer positivt än negativt.
Finns det ett högre syfte?
Känner man på sig att inget negativt händer om man väntar?
Keelie säger: "Dra åt skogen, PETA."
Alan på omslaget av Variety.
Den lille jäveln. Kolla den här artikeln.
Det är rent skitsnack.
Han sket i Tonka för den filmen gjordes 1997.
Han visste inget om Tonka.
Han bad aldrig få hälsa på, kom med eller skickade nån present.
Han frågade aldrig var han var förrän PETA:s kampanj mot Connie
och de betalade honom för att delta.
Det gör mig så jävla arg. Åt helvete med dem.
Det är jävligt uselt av dem.
Jävligt uselt.
PETA vill krossa mig.
Jag gjorde dem också så förbannade som det bara går.
De skulle bokstavligen skicka en torped på mig. Jag svär.
Om de trodde att de kom undan med det.
Jag vet pressen allt det här utsätter dig för.
Alan Cummings och PETA:s utlovade belöningar.
Det var riktigt uselt.
Det blev viralt, nådde England.
Brittiska journalister kontaktade till och med Jerry.
Även de mest lojala människor som behöver pengar
är benägna att överväga 20 000 dollar.
Man vet inte vem man kan lita på.
Sömnlösa nätter och man undrar om nån ska knacka på dörren.
Folk körde upp på uppfarten
i hopp om att få en skymt av en schimpans.
De låter mig aldrig vara ifred.
Vad ska jag göra åt det?
Helt ärligt sitter jag i skiten.
Jag är körd.
Får jag fråga en sak?
Tonka har hjärtsvikt, han är illa däran.
Veterinären ville avliva honom men jag kunde inte.
Han bokade en tid 2 juni.
Han tycker att det vore bäst för Tonka.
Jösses...
Vill du närvara då?
För det är ju slutet på hans historia.
Visst.
Hur känns det?
Han är min bästa vän, så vad tror du?
Jag vet.
Jag samlar ihop teamet och så bestämmer vi när vi ska komma.
Okej.
-Vad fan? Ska hon döda honom? -Ja, hon tänker avliva honom.
Är han verkligen sjuk?
Ja, schimpansen är i dåligt...
Okej, jag är inte veterinär men man ser att han inte är frisk.
Skulle hon verkligen döda honom och göra problemet värre?
Då finns ju inget problem längre, för schimpansen existerar inte.
Om schimpansen försvinner
så försvinner alla inblandades ansvar.
Låter det inte väldigt likt schimpansen i Pendleton?
Jo.
Jag vet inte så mycket om PETA
men de gillar att beröva folk deras djur.
Och min mor bad dem att dra åt helvete. "Jag vill ha honom tills jag dör."
Hon försökte få mig att flytta hem men jag tackade nej.
Sen fick hon min syster April att bo där och hjälpa till.
Buck fick nu endast vistas på övervåningen.
I rummet där nere där han bott hela barndomen
bodde nu nån främling i med alla sina saker.
Varje dag gick Buck och min mor ut och drack kaffe och te.
Rutinen var att före hon släppte ut Buck så ropade mamma på min syster
för att se till att dörren där nere var låst.
Alla glömde rutinen.
Så fort mamma släppte ut Buck
sprang han ner och ville träffa min syster.
Då började det.
Det pågick i mellan fem och åtta minuter.
En blodig kamp.
Hon låg i sängen och sparkade mot honom för att försvara sig.
Buck kunde ha dödat April om han ville. Men han slutade.
När det var över
så tittade han förvirrat på mamma.
Typ: "Jag vet inte vad som hände."
Nödcentralen, vad har hänt?
Vi behöver en ambulans och en beväpnad polis.
Min schimpans har attackerat min dotter.
När Tamara ringer nödcentralen...
Jag går genom buskaget här.
Så är hon underligt lugn.
Ambulansen når henne inte för vi har låst in oss i källaren.
På grund av livsfara ska jag skjuta schimpansen.
Djuret måste avlivas.
Ni måste skjuta den i huvudet.
-Ser du den? -Ja.
Han rörde sig precis.
Tamara var trött på att betala för honom och att leva isolerat.
Där är ett staket till under uteplatsen.
Hon ville ha en väg ut
men hon tänkte aldrig låta det ske genom PETA.
Kompis?
Jag ska försöka få skottläge.
Hallå!
Är det nån där?
Jag är här inne. Skjut honom.
Okej.
Sikta på huvudet.
Han är fälld.
Hur illa skadad är hon?
Illa.
Hennes läge verkar vara hyfsat stabilt.
Han tog stora tuggor från benen och torson.
Det var fruktansvärt. Som om en haj bitit henne.
Jag kommer till sjukhuset, gumman.
Okej, mamma.
Jag älskar dig, April. Allt ordnar sig!
Jag älskar dig med.
Det ordnar sig, gumman!
Förlåt. Min syster klarade sig.
Bara för att hon är världens mest envisa människa.
"DET FANNS INGA ALTERNATIV"
Det behövde göras.
Det var helt rättfärdigat att skjuta honom. Utan tvekan.
Polisen sköt Buck i huvudet...
Nåt annat borde ha hänt.
Han borde inte ha skjutits i huvudet.
Han borde inte ha dödats.
Så fort jag fick veta att Buck var död ringde jag Tamara.
Hon höll det kort och sa att det var mitt fel att Buck var död.
Jag blev inte upprörd över att Tamara skyllde på mig
utan snarare att hans död var så meningslös.
Särskilt eftersom vi gjorde framsteg, och...
Det är fruktansvärt att det behövde hända honom.
Redo? Här är den sista.
Ja, här har du ditt ansikte.
Jag tror att Buck föll offer för omständigheterna
och för människor.
Jag förstår att det är ett fint barn man känner ett enormt starkt band till.
Det är så starkt och kärleksfullt.
Men bara för dig.
BUCK DU ÄR VACKER
Och det är på apans bekostnad.
De förstår inte.
För oavsett hur mycket du älskar honom kommer det en dag
då han behöver mer än du kan ge.
Vi har brådskande information vi måste prata med er om omedelbart.
Det påminner om historien om Buck och Tamara i Pendleton
Det får inte sluta likadant.
Det här är ett telefonsamtal som vi spelade in.
Tonka har hjärtsvikt, han är illa däran.
Veterinären ville avliva honom men jag kunde inte.
Han bokade en tid 2 juni.
Han tycker att det vore bäst för Tonka.
Tack för att ni delade det här. Det är avgörande.
Det är vad vi har letat efter.
Vi kommer att göra så mycket vi bara kan med det.
Jag anser att vi är redo att diskutera vad det kan vara
och hur vi ska göra det.
-Inofficiellt? -Det tycker jag.
Okej.
Översättning: Rasmus Edlund För TransPerfect Media