-Вітаю. Привіт. -Вітаю, Стіве.
-Дякую, що прийшли. -Прошу.
-Так, сідайте. -Гаразд.
Анґус зараз причепить вам мікрофон.
Вибачте, я причеплю це до вас.
-Потім засуну це в бічну кишеню. -Гаразд.
-Дякую. -Гаразд.
Так. Вибачте за це, Стіве.
-Це займе секунду. -Так.
-Знімаємо. -Треба позбутися цього.
-Ви готові до цього? -Угу.
Я, мабуть, насправді не готовий.
Не проти, якщо на секунду зупинимо зйомку?
-Так. -Звісно.
-Не обов'язково це зараз робити. -Ні.
Треба… Ми тут, тож зробімо це.
-Звісно. Так. Ага. -Точно?
Гаразд.
Розкажіть трохи про Стентон-Вуд.
СТІВ
Гаразд.
Якщо Дженні захоче затриматися після занять,
то, можливо, ми зможемо побалакати.
Спробуй зібрати їх усіх в одній кімнаті.
Райлі потрібна допомога.
Так і не подзвонив татові Набіла. Четверте — подзвонити татові Набза.
Коротше, Стівене, коротше, розберися з цим.
Переживи цей день. Тобі 48 років.
Це те, що роблять люди. Ти доросла людина.
А ще є значна конфронтація між друзями й товаришами по клубу.
Стара сімейна суперечка, Англія і Шотландія,
де переможені точно можуть вилетіти з Євро-96.
Дідько! Боже!
-Доброго ранку, Шаю. -Овва!
Стів-невидимка?
Не дуже круто, правда?
-Що? -Ну ж бо, Шаю.
Ти ж знаєш, що не нормально до сніданку
вже бути під кайфом.
Тримай.
Так.
-Що ти робиш? -Ні, я…
Зловісно, так.
Жорстко, чи не так?
Жорстко. Так, дуже.
Ну, мені до душі, коли звук стає дещо більш просторовим.
-Синтезатори тощо. -Так, круто.
Я б таке міг слухати.
То як ти?
Я хвилювався за тебе.
Просто почуваюся трохи…
як натягнута струна, розумієш?
Так.
Я розумію.
Ти сьогодні в мене в пріоритеті. Поговоримо.
Хтось насцяв мені в склянку, а я випив.
Мабуть, Джеймі.
Що? Ти засміявся?
-Ні, це жахливо. -Сам хочеш спробувати?
Шаю, ти мусиш мені таке розповідати. Це жах.
Агов, Стіве.
Поглянь.
Овва.
Та це ж краса, правда?
-Так, чуваче. -Круто.
Залиш собі.
Я сяду на капот, а ти повільно повезеш мене до школи!
Ні, нізащо. Злізай, Шаю.
Знімальна група зніме нас.
Що ти сказав?
Знімальна група зніме, як ми заїдемо.
Сьогодні ж четвер! Я спізнюся. Злазь!
-Я хочу ще поговорити! -Злазь!
-Ну, Стіве. Не будь таким. -Дідько. Ні, Шаю.
-Усі поводяться як дурні, і… -Злазь!
-Ну ж бо. -Шаю… Гаразд.
Гаразд. Геть!
Гаразд!
А тепер слухай.
Сиджу на ґанку Думаю про дію
-Дію -Мрію
Так, мені по тязі з усіма леді
-Леді -Наче я Патрік Свейзі
-Свейзі -Дівки від мене в трансі
Чекай. Замовкни. Зачекай.
Я їх усіх шарю, не те що Джемі Малий дурень
Якого біса, ти що?
Привіт, мамо Поша Кела. Ми його викрали.
Він коштує 50 штук, 50…
Агов, 50 штук, мамо! 50 штук!
Анґусе, допоможи. Налаштовуйте…
-Тароне, ти в порядку? -Ага.
-Оуене. -Агов, ось і він.
Клас. Ви, мабуть, той знаменитий Стів.
-Стіве, коли будеш готовий. -Так. Гаразд.
-Каміла з місцевого каналу новин. -Вітаю.
Хлопці! Хлопці, заспокойтеся!
Джеймі, хвилинку. Ходімо в загальну кімнату.
Вибач за Джеймі, він хоче…
Ідіть, хлопці. Вибачте. Усе гаразд.
Стіве, це Джеф, режисер цього сюжету.
-Вітаю. -Овва. Режисер?
Казали, що це просто про школу й нашу роботу.
Ну, типу, п'ять хвилин наприкінці…
Я тебе поріжу!
Наприкінці новин?
Ну, так, це місцевий канал, сегмент після новин.
-Але все одно треба продумати. -Ага.
-Це Анґус, звукорежисер. -Привіт.
А Клер — операторка.
Агов. Вибачте, секунду.
-Агов, Шоло. Привіт, можна на два слова? -Привіт.
Ходімо до вчительської.
Вибач, сьогодні ранок просто шалений.
Усі гаразд? Усе нормально?
Усе добре, так.
Слухай, Стіве, треба дещо обговорити.
-Тарон, ти ж знаєш… -Так.
Агов, Стіве. Я швидко. Чи можна глянути, що познімати нагорі?
-І в саду надворі? -Ні, ні.
Не в кімнати хлопців. Походити можна, але до кімнат хлопців — ні, гаразд?
Шоло, так, сто відсотків. Поговоримо.
-Ти в пріоритеті. Обіцяю. -Гаразд.
Вибачте, народе. Перепрошую.
Геть від мене, виродку!
-Хлопці! -Я тебе вб'ю!
-Джеймі! Годі! -Я тебе вб'ю!
Райлі!
-Що? -Джеймі!
Геть!
-Іди сюди, боягузе! Що? -Геть!
Хлопці.
Що?
Дурний товстий покидьок!
-Райлі, зупинися! Годі! -Відчепися, Стіве!
-Овва. Райлі. Ні. -Ну ж бо!
Ні, не роби цього.
-Клятий дурний покидьок. -Джеймі, годі.
-Ти мені обличчя подряпав, покидьку. -Відвали, виродку!
-Так. -Що, покидьку?
-Я тебе, бляха, заріжу! -Більярд закрито. Гаразд.
-Годі. -Довбаний виродок.
Райлі!
Завжди, бляха…
Райлі, що це було?
Та ні.
Ні, чуваче. Він клятий псих.
Гаразд, нумо заспокоймося, так? Дихай глибоко.
Він клятий псих, Стіве. Покидьок.
Ви всі бачите, а нам із ним жити!
-Він кожен клятий день нас дістає! -Ні.
Ну ж бо, заспокойся вже. Розслабся, гаразд?
Ти й Джеймі насправді друзі. Ти не знаєш, але так і є.
Не можна весь час воювати. Це без сенсу.
Він, бляха, лизнув мені обличчя. Плюнув у рота.
Це сексуальне насильство.
Я тобі дещо скажу, а ти закотиш очі.
-«Ти кращий за це, Райлі». -Ага!
Ти приблизно вгадав.
Але якщо ще раз піднімеш руку на мене чи іншого вчителя,
тобі кінець.
Тебе виженуть.
Гаразд? Я за тебе, ясно? Я тут для тебе. Чуєш?
Дякую, Стіве.
Так. Ходімо.
Більше думай — менше бийся.
Ходімо.
-Для когось це останній шанс. -Так!
-Ні, Райлі! -Для когось це…
-Дідько. -Стоп. Ага. Ще раз.
-Ні, мені сподобалося. -Вибачте.
Почни трохи здалеку й більше походи, перш ніж говорити.
Часу в нас повно.
Для когось це останній шанс.
Для когось це дуже дороге звалище
для відходів суспільства.
Радикальна прогресивна освітня програма
чи зал очікування перед колонією?
Може, тут, у маєтку Стентон-Вуд,
це все разом.
-Так. -Так, чудово.
Спробуймо в іншому місці?
-Знімаємо? -Ага.
РАЙЛІ
Чорт! Дідько! Покидьок! Гнида!
Райлі, сімнадцять.
І дев'ять місяців.
Опиши себе трьома словами.
Перше — корнуольська легенда.
Друге — жорсткість.
Третє — зухвалість.
Що сказав Джеймі?
Джеймі сказав:
«Харизматичний, сексуальний і неперевершений».
Він такий дурень.
І останнє.
Що б Райлі з 96-го сказав Райлі з 90-го?
Привіт, Райлі.
Не дозволяй нікому тебе принижувати.
Пам'ятай, хто ти, і тримай голову високо.
Бо ти Райлі, так? Ти, бляха, Райлі!
Дідько.
…бо це поставить Джеймі поруч із Райлі.
Може, Набз і Шай поміняються.
Нічого, курво, не вийде.
Мамо, не парся. Я просто спалахнув.
Оце й усе. Типу…
Шаю, годі теревенити, слухай.
Це було неправильно, Шаю.
Я засмутилася, і ми…
Ми з Ієном не можемо.
Це була остання крапля.
Тож ми вирішили, поки ти в Стентон-Вуді, це
крапка.
Що… Що ти таке верзеш?
Ніяких дзвінків і візитів.
Що ти верзеш?
Ми не можемо не спілкуватися. Я ваш син.
Замовкни й послухай.
Це крапка.
Ти дзвониш і волаєш,
ображаєш нас, погрожуєш, це руйнує нам життя, Шаю. Це крапка.
Руйнує вам життя?
Мамо, ти здуріла. Що?
Я вам не погрожував. Це просто я…
Іноді я такий, знаєш, і…
Отож-бо.
Про це я і кажу.
Мені це сниться?
Так буде краще. Гаразд? Для всіх нас.
А якщо…
А якщо ви мені потрібні?
Шай. Мені 17.
ШАЙ
Шай — твоє справжнє ім'я?
Тепер так.
Опиши себе трьома словами.
Сумний, злий, знудьгований.
Мені шкода це чути.
Піді Поле, я знаю, ти мене чуєш!
-Клятий Піді Пол! -Набзе?
-Я зайду й придушу тебе! -Набз.
Він там уже дві години. Я не жартую. Клятий Піді Пол!
Ні, не треба… Якщо припікає, іди в інший.
Іди в інший туалет. Поле, нумо, виходь.
До біса.
Реп, джангл, драм-енд-бас, фанк-хаус, мода.
НАБЗ
Люблю дівок, не брешу.
Люблю стиль. Не проти бути моделлю, знаєш?
Кажуть, я можу стати моделлю.
І я їх не виню. Розумію чому.
Добрий ранок.
-О, Стівене, нарешті. Добре. -Усе нормально там?
-Усе гаразд? -Так.
Сьогодні повний бардак. Без варіантів. Гаразд?
А знімальна група зніматиме
щонайменше до кінця уроків, що дуже «допомагає». Дякую, Стіве.
Це добре для школи. Думаю, вийде класна реклама. Знаєш?
-Треба це прийняти. -Звісно.
Здаються нормальними. Я не проти.
Стівене, фізіотерапія. Лягай.
-Гаразд. -Гаразд.
Я сказала їм, щоб до п'ятої закінчили.
-І не заважали урокам. -Ага.
-Щоб не відволікали дітей. Так? -Ага.
-Ти випив таблетки? -Так.
Ой, у мене лише п'ять хвилин, народе, а потім мушу розібратися з Джеймі.
Гаразд.
Головне — об 11-й у нас нарада з опікунами,
Джуліаном і Шарлоттою.
Так, я знаю.
Прийдуть і почнуть тріпатися,
що опалення взимку не буде? Гаразд.
Хочу, щоб ми зібралися з досьє хлопців
і знайшли час усе обговорити, так?
Щоб розібратися, хто де,
що в Дженні і які плани на наступний семестр.
-Зосередьмося на сьогоднішньому. -Так.
Гарна промова, босе.
Так, дякую.
Кажи, що там на дошці. Послухаємо.
По-перше, Енді й Оуене, вибачте, але ви на заміні.
-Сьогодні точно, завтра, мабуть. -Ага.
-Шоло. -Так?
Усе за планом, без змін.
Тарон уже на уроках із Дженні.
Якщо ви не проти,
він сьогодні гратиме у футбол.
Це добре.
Я попереджу Оуена, якщо будуть проблеми на футболі.
Але, чесно, щойно хлопці побачать мою гру…
Хто це? Допомогти?
Хочу скористатися розеткою, якщо можна, тут акумулятори.
Ага, звичайно.
О, і Шоло, як там
із твоїми аудіокнигами «Суперначитка від Стіва»?
Він робив записи?
Ага. Дуже допоміг, Стіве.
Я Шола Маршалл.
ШОЛА, УЧИТЕЛЬКА
Мені 28 років.
І так, я в Стентон-Вуді трохи більше місяця.
Ми просимо всіх описати себе трьома словами.
Я б сказала — зосереджена,
віддана,
гнучка.
Пам'ятаєте, як намагалися затягнути місцевого депутата
на фотосесію «познайомся з хуліганами»?
Як його звати?
Превелебний Фаркухар, що пхає свого прутня у фермерських тварин.
-Агов. -Чорт забирай.
О, бляха, Джеймі! У мене, кля…
Його звати, Стівене, Г'ю Монтегю-Пауелл.
Вимовляється «Паул».
-Розумію. -Гаразд.
Він прийде о 12-й для зйомки в місцеві новини.
-Гаразд? -Так.
Він зв'язався зі знімальною групою, просить показати школу,
і ми маємо на камеру тиснути йому руку
й дякувати, що він гробить країну.
Що б Джеймі з 96-го сказав Джеймі з 90-го?
ДЖЕЙМІ
Чорт, ми це проходили на англійській.
Круто.
Джеймі, сексуальний виродку, обійми бабусю.
Стережися зрадників-кретинів і стервиць тут.
Їм не можна довіряти.
Носи ніж. І до біса поліцію, їм теж не можна довіряти.
-Не давай Полу Говарту касету Скарфейса. -Геніально.
Чекайте, ще не все.
Джеймі, не йди на вечірку до Фреї. Не нюхай кокс, ти ж за екстазі.
Я б книгу написав. Не кури кваалюд, що дав Натанів брат!
-Не бий головою руду дівку… -Знято.
Критики таких шкіл часто вказують на витрати.
Зрештою, 30 тисяч фунтів на дитину на рік із кишені платників податків.
Ми платимо за те, щоб хулігани вчилися в люксовій приватній школі?
Чи ми інвестуємо в радикальну перебудову суспільства,
перетворюючи гнилі яблука на цінні плоди?
Критики цього місця кажуть, що воно надто дороге,
складно знайти персонал, надто небезпечне.
Поліція тут так часто, що мають тут окремого офіцера.
Мене завжди дивує, Джеймі, що ти, з твоїм смаком,
знавець доброї музики,
вважаєш Тупака пристойним репером.
Ну, типу.
Ну, Кел зі мною згоден, Еш згоден, Шай згоден…
Слухай, я знаю, ти мене, бляха, розводиш. Так?
Пош Кел нічого не знає.
Ага? Питати Еша — це як питати, бляха…
А Шай не відрізнить Тупака від клятого Ґері Барлоу.
-Він робить те, що Бенні скаже! -Джеймі, я тебе розводжу.
Я розумію. Я з тобою згоден.
Стіве, ти придурок.
Знаєш, Джеймі, ти не можеш… У тому й річ.
Не можна просто так називати мене придурком чи бовдуром.
Просто… Не можна.
Гаразд.
Дідько, ти виграв. Гаразд?
І вибач, що плюнув Райлі в його бридкий рот.
Продовжуй.
Я знаю, що дратувати Райлі — не ок,
і я обіцяв тобі й Дженні, що не буду.
Я знаю, у тебе шалений день, а я залітаю в найгірші моменти.
І це останнє попередження, і ти не зможеш мене захищати
від кримінальної справи надалі.
-Саме так. -Так.
Усе саме так.
І, Джеймі, це просто.
Припини чіплятися до Шая, гаразд? Бо ти його зламаєш.
Годі душити Райлі, бо одного дня таки задушиш.
Він зве мене «товстуном», Стіве.
Так, я знаю. Знаю.
Але я трохи знаю про співвідношення образ у цьому домі,
і ти, друже, на вершині чартів.
Якщо ти весь час ображаєш, іноді тобі повертається, правда?
Це справедливо.
-Та байдуже. -Байдуже.
Просто здивуй нас, не ведися щоразу.
Ну, типу.
Вау, класно вчиш, Стіве. Ти, бляха, прямо мудрець, еге ж?
Я не здамся щодо тебе, Джеймі. Ніколи не здамся.
Годі тобі. Бігом на англійську.
Усе, годі тріпатися. Ходімо.
Так. Ось це…
ЕШ
…називається тілом.
І воно, бляха, прекрасне.
Ось це — біцепс. У нього дві частини, довга й коротка.
Ззаду — трицепс.
Хочете побачити щось реально круте?
-Це називається витвором мистецтва. -Бро, нащо ти сорочку знімаєш?
Я вживав шалений, шалений спід.
БЕННІ
Я тоді реально сидів на спіді, особливо з «Капітаном Морганом».
Знаєте, так? Знаєте! Класні часи.
Коротше кажучи,
я в'їхав у касу метро
і ледь не передавив натовп, але не передавив!
Оригінальне скло.
-Ні, ні. -Так.
-Мабуть, сотні років. -Ексклюзивна пам'ятка.
Що символізує вибір, даний лицареві,
і як Чосер використовує іронію для розвитку персонажів і тем?
-То де ми зупинилися в пролозі? -Еше!
-І хто… -Що?
Райлі, Еше, що коїться?
-Дідько! -Хлопці.
Агов!
-Забагато грошей. -Чекайте.
Не розбий ті вікна, друже.
Я його дістану!
-Що? О, геніальна ідея. -Вони не…
-Я дістану. -Нам не дадуть дозвіл.
-Та норм. Можна розмити обличчя. -Ідеально!
-Дідько. -Гляньте на нього.
Хлопці. Хлопці!
Те, що й треба.
Ви це знімаєте? Це не поставлять в етер.
Сподіваюся, вони це тобі, а не мені.
Чому це має бути мені? Це грубо, Джефе.
Ну…
Ви поводитеся, як звірі в зоопарку.
-Звірі в зоопарку? -Вітаю, Тароне. Радий, що ти повернувся.
-Це за що, бляха? -Продовжимо?
Гаразд, молодці. Давайте. Так, Шаю.
Я б це з'їв із кетчупом.
-Можна поїсти? -Геть!
Усе добре, друже?
Скажи, якщо захочеш поговорити, гаразд?
Гаразд, іще десять хвилин, а потім…
Клята шльондра!
Агов, це вони.
Не гризи нігті.
Що ж, я старався.
Що я люблю в цьому місці — воно як капсула часу.
Ось вони. «Три леви на футболці, Жуль Ріме досі сяє».
Привіт, Оуене. Як ти?
Не парся про чай, каву, печиво — ніяких понтів.
Ні, нічого немає.
Хоча келих шампанського не завадив би. Знаєш?
Коротше, просто… Атмосфера просто клас.
Щоразу, коли я тут, відчувається…
Бах! Саме тут відбувається справжній екшн.
Ласкаво просимо. Вітаю, Шарлотто. Джуліане, дякую, що прийшов.
-Звісно. Завжди радий. -Так.
-Ага. Джуліане, ця нарада… -Так?
Краще до справи. Бо вона хоче, щоб ти…
-Якщо можна… Це було грубо з мого боку. -Звісно. Ні, ні.
Ага. Без проблем.
Ну, гаразд, почну з того,
що, як завжди,
ти молодець.
Стіве, знаєш, і всі ви теж.
Те, чого ви тут досягли,
ну, це…
Я казав Шарлотті дорогою,
що ці люди зуміли…
Щось бурмочу. Шарлотто, прошу.
Так, гаразд.
Ми раніше говорили про два окремі етапи,
коли бачилися востаннє.
І, здається, з різних причин
ці два етапи можна об'єднати в один.
Тож, оскільки Стентон-Вуд на продажі,
це означає, що…
Ми звільняємо приміщення в грудні.
Вибач, можна тебе на секунду перервати?
-Що ти кажеш? -Що?
-Ти… Що ти кажеш? -Що значить «звільнити приміщення»?
Ви про те, що опікуни продають школу?
Так.
Сталося так, що ми змогли…
Стій. Ні, зачекай.
Я не можу повірити тому, що чую. Тобто…
Зачекай. У нас…
Ви всі не раз теоретично обговорювали,
як можна закрити школу в довгостроковій перспективі, логістично.
І все. Так?
-Це правда? -Так.
-Так?
А тепер ви раптом кажете… Що? Просто берете й робите це?
Я…
Шарлотто, ти сказала: «Звільнити приміщення в грудні».
Тобто ти
говориш про закриття школи менш ніж за 18 місяців?
-Це ти хочеш сказати? -Боже.
Стіве, ми говоримо про грудень 1996-го.
-Ми будемо… -Через шість місяців?
Посеред навчального року?
-Гаразд, годі! -Ви жартуєте!
Прошу, дай сказати. Дай мені сказати.
Розкажіть про Стентон-Вуд.
СТІВ, ДИРЕКТОР
Це як прототип, розумієте?
Щоб створити більш реабілітаційний підхід до шкіл-інтернатів.
Це базується на фінській моделі.
Вибачте, Стіве. Вибачте. Можна ще раз?
Бо ви виглядаєте дуже емоційно й…
Ні. Справді? Я в нормі.
…надзвичайно нежиттєздатно в нинішніх умовах.
Чуваче, замовкни.
-Перепрошую? -Замовкни.
-Стіве, друже. Ми знали, що цей день… -Просто замовкни.
Просто замовкни.
Замовкни!
Або я перелізу через цей стіл і придушу тебе голими руками!
Як тобі це, Джуліане?
Погрози вбивством — це вже занадто.
-Замовкни! -Отакої!
-Замовкни! -Стіве!
Замовкни!
Нічого собі.
Боже мій.
Боже, Стіве.
Я з тобою.
Це надзвичайно складні молоді люди.
Надзвичайно складні.
І, як ви знаєте, у нас немає жодних юридичних прав їх тут утримувати.
Тож, крім усіх моральних, логістичних,
емоційних і освітніх катастроф, які ви на них обрушите,
я думаю, якщо ви скажете,
що школа закриється посеред навчального року, вони зникнуть.
Ми маємо подбати про цих дітей.
Це їхній дім.
Це місце, яке рятує їхні життя. Розумієте?
Тут відбувається купа метушливого й неймовірно складного лайна
тут, там і всюди, щодня, кожен день.
Тобто ви не можете
просто зупинити це.
Не можна натиснути кнопку й сказати: «Кінець». Чуєте?
Нам потрібно набагато більше часу.
Гаразд.
Шарлотто, продовжуй.
Це…
Уже пізно.
Ми продали Стентон-Вуд.
-Боже. -Мені шкода.
-Зачекай секунду, не можу оговтатися. -Так.
Може, почнемо з ваших стосунків із хлопцями?
-Що ви про них думаєте? -Офіційна відповідь.
АМАНДА, ЗАСТУПНИЦЯ ДИРЕКТОРА
Вони надзвичайно складні, багатогранні люди,
що потребують величезної кількості
того, що ми називаємо спеціальною освітою.
Це виснажлива, складна, вимоглива робота,
і вона нас просто знищує.
Нам недоплачують, у нас брак персоналу,
у нас хронічно бракує ресурсів.
Я частково тюремний наглядач, частково медсестра,
частково бойова сокира, частково мама,
я част…
-Ви мене розумієте. -Так, я розумію.
А неофіційна?
Кажіть.
Я їх до біса обожнюю.
Дідько.
Що ти верзеш?
-Мене питали… -Ні!
ОКСИКОДОН
Агов, Стіве.
-Я зараз такий злий. -Знаю.
Знаю.
Я з тобою.
Я такий злий. Не знаю, що робити.
О боже!
Наші прекрасні жахливі хлопці.
-Знаю. -Стіве.
-Наші хлопці. -Знаю.
Так.
Ми їх проведемо через це, і ми… По одному, так?
Як завжди.
-Як завжди. -Так.
Знаєш, нас потім до них і не пустять.
Стіве, ми от-от…
Ми дуже скоро опинимося на вулиці з голим задом,
безробітні й нікому не потрібні, розумієш?
-Так, але зараз ми тут. -А тоді…
-У нас є час до Різдва. -Ми тут зараз.
-А потім, мабуть, ми їх не побачимо. -Ти тут.
Кажи, якщо щось треба.
Шай і Бенні, так? Центр драм-енд-бас, кажуть.
Ні, слухайте, так.
Записи «Атомік бас», ага? Буде крутіше, ніж усе, що ви бачили.
Бачите Шая? Він диретор. Вестиме лейбл.
Бачите мене? Я щоденний бос клубу.
-Нічного клубу? -Ага.
Усе в одній великій будівлі. Офіси нагорі, магазин, студія
і клуб у підвалі.
Кляті теплиці на даху, де росте трава.
-Так, звичайно. -Це ж у Лондоні?
Так. 100 %.
А ще треба облаштувати це, як фортецю.
Бо бачите Шая? Він у розшуку вдома.
Тож треба захищати боса, Шая, нашого хлопця.
Чому так? Можна запитати, що сталося?
Шай у розшуку.
-Порізав обличчя чуваку… -Циц!
Набіле, годі тріпати. Тихіше.
-Це недоречно. Годі знімати. -Стіве.
Будь ласка.
Навіть якщо розмиєте обличчя, юридично їм не можна говорити про…
-Він тут. -Це недоречно!
-Розумію. -Я думав, ми домов…
-Вони в коридорі. -Гаразд, дякую. Я іду.
-Припиніть знімати. -Послухайте.
Мені це не подобається. Нічого із цього не залишиться.
-Це не залишиться. -Повністю розумію.
Стіве, вибачте. Усе ж нормально…
Мені дуже шкода. Це недоречно.
-Ми абсолютно гарантуємо… -Стіве, він чекає!
Слухайте, прийшов цей тип. Він тут лише задля вас.
Тож зніміть його, і все!
Дідько.
-Добридень. Я Стівен. -Вітаю.
-Я директор. -Вітаю, Стівене.
-Вітаю. -Радий знайомству. Ходімо.
Годі!
-Це Аманда. -Вітаємо в Стентон-Вуді.
-Амандо. -Заступниця директора.
-Генрі Гарві. -Так.
Це Сара з нашої чудової команди.
-Вітаю. -Сара.
Ходімо сюди.
Це щось із чимось.
Тож, гадаю, це щось на кшталт соціальної зони, місця для відпочинку.
Дивіться, він там. Він іде.
І всі вже чекають! Ми на місці.
Так, сідайте. Місць має вистачити.
Чудово.
Народе, це Г'ю Монтегю…
-Вибачте, не певен, що як слід… -Сер Г'ю Монтегю…
Пауелл. Монтегю-Пауелл.
Пишеться «Пауелл», вимовляється «Паул».
-Як Ентоні. -«Паул».
Та кому це цікаво, га?
-Вітаємо в Стентон-Вуді. -Дякую.
Що ж, пане Пауелле, я сер Бенджамін Гріффіт.
Чудово. Приємно познайомитися, Бенджаміне.
Хлопці, ви це знаєте, бо ви всі розумні молоді хлопці,
але я ваш місцевий парламентський представник,
ваш депутат.
Тож я гну спину у Вестмінстері, ухвалюючи рішення
про все — від іноземних війн
до ціни на квасолю
чи зарплати вчителям.
І скоро ви отримаєте право голосу,
якщо не потрапите до в'язниці,
і треба використовувати цей голос розумно.
Подумайте, хто захистить ваші гроші,
ваше майно, ваші свободи.
У нас нічого із цього немає.
Вибач, повтори?
Байдуже.
Хлопці вивчали демократію.
Знаєте, просто обговорювали демократію,
розбирали її на курсі про Росію і комунізм.
Ну ось, бачите.
Я працював…
Коли не мотаюся, зустрічаючись із людьми, як ви,
я наполегливо працюю, щоб ми не пішли тим шляхом.
Комуністична Британія не була б тією чудовою зеленою країною,
яку ми всі так любимо.
Чудово.
Гаразд, чудово. Це було круто.
Надихає хлопців. Зробімо пару фото…
Є запитання про те, що діється в столиці?
Нумо, хлопці, ви ж зазвичай не соромитеся.
Плітки про принцесу Ді? Держтаємниці?
Нумо, панове, питайте.
Так, юначе?
Мені цікаво, сер,
це частина підготовки, щоб, типу, стати депутатом,
чи ви завжди були козлом?
-Що… -Шаю!
Він що завгодно може ляпнути.
Якого біса?
Сер.
Але це те, що мені цікаво.
Ви це зітрете.
Я хотів поставити своє запитання.
Ми можемо питати. Ви дозволили йому питати.
-Можна запитати? -«Паул»!
Ви дозволили питати.
Гаразд, народе.
«Паул»!
Дайте відповідь, містере Пауелле.
Це маячня. Це, бляха, расизм.
Цікаво, Тароне. Чому ти вважаєш це расизмом?
Не знаю, ви мені скажіть.
Гаразд, якщо хочеш так, добре.
Може, це гарна ідея.
Може, тобі здається,
що якби інший хлопець так розмовляв із Шолою,
таке їй казав, як ти,
їх би покарали інакше.
Самі знаєте.
Бо я темношкірий, і вона така ж, а вони не знають, що робити,
думають, що я дивак, ґвалтівник…
Гаразд, я тебе зупиню. Я категорично не згодна.
Звісно, Дженні. Бо ви всі, бляха, однакові.
Обережно, Тароне.
Сказати, як це виглядає ззовні?
Ну скажіть.
Місяць особливого утримання й додаткові заняття зі мною
за неоднократні випадки сексуальних натяків, образ,
а ще один випадок абсолютно неприпустимої фізичної поведінки щодо Шоли.
Якби тебе звідси витягли й викликали поліцію…
Так.
Я б задумалася, чи це справедливо до тебе.
Але глянь на Райлі
або Джеймі на початку року.
Я вважаю, що покарання надзвичайно справедливі,
продумані, навіть м'які.
У звичайній школі,
якби ти сказав таке Шолі, тебе б виключили без питань.
І Шола могла би подати до суду.
О, Саро, це виглядає смачно.
-Дякую. -Виглядає смачно.
-Дякую. -Дякую.
І моє забрав.
Годі, облиш.
Ти не Алан Ширер. Це лиш один гол.
-Це моє. -Ні.
Ти не забив. Якого біса?
Він вкрав це в тебе, як у дитини.
Ні, бро. Я заберу.
-Не починай. -Дідько чуваче!
Так, слухай.
Молодець, що сьогодні не приставав до Шоли.
Що?
Ага. Хоча вона виглядає гаряче, так?
-Бляха! -Лайно, так?
Що?
Чорт забирай. Ану, що? Що, слабаче? Що?
Геть із кухні!
-Вріж йому! -Геть!
-Припиніть! -Ось тобі!
Скільки разів я вам казала?
Дідько!
От лайно.
Скажи. Чого біжиш, чуваче? Чого біжиш, Джеймі?
Клятий козел!
Дідько!
Нумо!
-Біжи! -Ой, вріж йому!
Ні! Годі!
Заспокойтеся!
-Чорт забирай! -Дідько!
-Чорт. -До біса.
Чому ти постійно поводишся, як сволота?
Що?
Нащо поводишся, як сволота?
-Я тебе вб'ю, Шаю! -Ні!
-Я тебе вб'ю! -Годі!
Що б Шай із 96-го сказав Шаю з 90-го?
Чесно, мене все це задовбало.
Гаразд, зупинімося.
Ні, я хочу це зробити. То я про себе. Ненавиджу це все.
Себе теж. Іноді.
Гаразд. Тоді зупинімося.
Я хочу це зробити.
Гаразд.
Я був одержимий пошуком трави, цигарок,
лимонного бухла й…
І рому.
Я весь час хотів напитися,
я був грубим із мамою і вітчимом.
І я дуже сильно побив одного хлопця.
І я порізав свого вітчима.
От зараза.
Тільки палець. З ним усе гаразд.
Насправді…
Це стало…
Це стало для нас моментом зближення.
І в нього все одно товсті пальці.
Так, він придурок.
Стів чітко сказав цього не робити.
Думаю, він мав на увазі, коли в кімнаті хлопці.
-Мені це не подобається. -Кімнати порожні.
Заходь сюди, Клер. Зніми ці малюнки.
-Клер, не знімай! -Усе гаразд.
Стів не любить про це говорити, але він потрапив у серйозну аварію
десь два…
Насправді, це вже більше трьох років тому,
і це було жахливо.
Його буквально вирізали з автівки на кільцевому перехресті.
-Так, ходімо вже? -Боже мій.
Боже.
-«Шай». -Шай.
-Схоже на хорошого хлопця, так? -Так.
-Джеффе, можеш вийти з кадру? -Я…
Може, не треба ритися в шухлядах.
-Може, лише те, що на полиці. -Ламається.
-Чорт забирай! Що тут? -Записи «Атомік бас».
Бачив, який важкий?
Ну ж бо, глянь.
Буквально мішок каміння.
Дякую.
Будь ласка, поважай мене достатньо, щоб вислухати.
Знаєш, я думаю, якщо шукати причину,
чому ти не висипаєшся,
достатньо глянути на цю музику, правда?
Вона дуже швидка, рвана й металева.
Вона дуже активна.
Правда, Шаю?
Ми останнім часом так добре просувалися.
Боже. Гаразд.
Щось сталося з мамою та Ієном?
Були якісь проблеми, про які я не знаю?
Усе гаразд із Бенні, планами на лейбл?
Тобі досі подобається наука?
Геологія?
Чому б не дістати одну з твоїх геологічних карт?
Годі вдавати, що знаєте мене!
Ви мене не знаєте!
Ви знаєте лише те, що я вам кажу!
Гаразд, Шаю.
-Келе, тобі гаплик, до речі. -Порвав усіх.
Вріж тому виродку вже.
Не будь бабою. Нумо, Келе.
Відплати йому.
Шаю. Шаю, можна…
-Можна тебе на дві хвилини? -Я знаю, що ти скажеш.
Давай, у коридор, на дві секунди.
Сказав, що я як баба, бро. Я, бляха, сумую за цим лайном.
Отже.
Я чув, що сталося із Дженні.
Гарна новина — стілець не подає до суду.
Дуже смішно, чуваче.
Шаю…
Гаразд, це був поганий жарт. Правда? Він був відстійний.
Ми завжди були чесними один з одним.
Я бачу, що з тобою щось не так,
і все, що я хочу, — щоб ти звертався до нас.
Використовуй людей тут, які про тебе дбають.
Говори з нами.
Хоч зі мною, хоч з Амандою, хоч із хлопцями. З ким завгодно.
Бо ти не сам, Шаю. У цьому вся суть.
Нумо.
Або подзвони мамі, щоб приїхали з Ієном,
і ми всі поговоримо.
-Боже. -Виговорися.
Просто відвали, Стіве!
Чуваче, я не хочу говорити. Я втомився від балачок.
Я втомився від Дженні.
І від тебе втомився.
Ага, розумію.
-Розумію. -А ти, Стіве?
Поговорімо про тебе.
Чому тобі, бляха, не байдуже?
Дивак.
-Шаю. -Хто ти взагалі?
Ти, бляха, алкаш чи що?
Отже, що ми робимо,
ми просимо всіх описати себе трьома словами.
Гаразд.
Дуже, дуже втомлений.
А хлопці?
Що вони про вас думають?
Келе, бляха, зроби щось! Вріж йому, бляха, по яйцях!
Гаразд, панове. Сідайте. Сідайте, прошу.
Гаразд, сьогодні все пішло шкереберть із різних причин…
Думаю, вважають мене нормальним.
Еше, усе гаразд? Райлі?
Тобто я придурок, кретин, дурень, виродок і…
Я міг би всіх їх арештувати за словесні образи
і за антиірландську упередженість.
Але думаю, вони, може… Сподіваюся, вони мені довіряють.
Пам'ятаєте, я казав про вік планети?
Отже, ця лінія, яку я намалював, народе, ось…
це весь шлях — як вік планети, кругом, кругом.
Так, увесь шлях. Далеко, далеко в місто, так?
Знаєш, ти потрапляєш у вибухові ситуації,
бо діти злі одне на одного
або на владу, або…
Ось тут…
…маму й тата.
-Це людство. Зрозуміло? -Чорт забирай.
Це те, що я намагаюся…
Люди покидали їх із різних причин.
Тож усі мої працівники тут, бо хочуть бути тут.
Знаєте? Це те, що я намагаюся…
І думаю, це щось значить.
-Скільки цим каменям років? -Гнида.
Ні, крейда, Джеймі, крейда. Звичайна стара крейда.
-Ну? -50 мільйонів!
-Ні. -Так, Бенні.
-Що? -І…
Хтось знає… Із чого складається крейда?
-Крейда, чуваче. -Ти дурень.
-Замовкни. -Клята крейда.
Мільярди маленьких розчавлених, як…
Чого, Шаю?
Мільярди розчавлених типу…
-Так, саме так. -Ні, я не знаю.
Ні, ти знаєш.
Ні, я не знаю.
Ти знаєш.
ПЕЧЕРИ УЗБЕРЕЖЖЯ
Це типу мільйони й мільярди розчавлених маленьких скам'янілостей.
Маленькі мушлі…
Якби твої вчителі описали тебе трьома словами,
що б вони сказали?
Оце я і кажу. День від дня шалено відрізняється.
Наприклад, одного дня сказали б: балакучий, розумний, спокійний.
А наступного дня сказали б:
похмурий, бешкетний, дратівливий.
Ти виглядаєш дуже емоційно розумним,
я б сказала.
Знаю. Це як дивитися на нічне небо й намагатися втримати все в голові.
-Гаразд, не плач, Стіве. -Що?
Ви нас побачили. Це ж хаос, правда?
Але ми думаємо, що це працює.
Можна замкнути цих дітей і викинути ключ,
але ми відчуваємо, що допомагаємо.
Є альтернатива.
-Відвали, слабаче. -Придурок! Іди сюди, дурню.
Пожежа!
Стіве!
Пожежа!
Стіве, хто смикнув?
Сигналізацію смикнули.
Можете описати своїх колег трьома словами?
Класно. Не для запису?
Звісно, ні. Просто для розваги й терапії.
Гаразд.
Стів…
Стів, він
правильний.
Він один із хороших хлопців.
Він справжній.
Так. Він бос.
Я розумію.
Гаразд?
Я ненавиджу уроки, ясно?
У мене був стрес.
Позбавлення більярду, бляха, зруйнувало моє життя!
Сумую за травою і дівками.
-Хочу геть зі школи! -Гаразд, дякую.
Ой.
Знаєте, вам це може сподобатися, Дженні.
Я тріпався з тією мавпою.
-Шаєм. -Ага.
І він казав, що наші мами завжди лізли в наше життя.
Знаєте?
Чіплялися до нас.
«Припини це. Припини те.
Не роби цього. Не роби того.
Ти зруйнував цю сім'ю».
І він сказав: «Бро, я за цим сумую».
Я йому сказав: «Слухай…
Я теж за цим сумую, так. Сумую за нею».
Це я про маму.
Я зруйнував їй життя, так?
Але ось так воно, Дженні.
Ось так.
Дженні. Дженні Пенні Менні.
Ось це можна взяти, забити в люльку і, бляха, викурити.
Це майже те, що я сказала Тарону сьогодні вдень.
У звичайній школі…
Його б арештували, вибач за прямоту.
Отож. Це я і намагалася тобі сказати.
Але з точки зору Шоли, ми…
І під словом «ми» я маю на увазі ви, школа. Ви недбалі
до межі халатності, не…
Вибач. Вибач, Дженні.
Ця клята знімальна група ховається тут?
Думаю, вони закінчили.
-Боже, вони були всюди. -Сподіваюся.
Привіт, Стіве. Ну й день у вас тут був.
Так. Так.
Шай ледь не загримів до Тауера
за словесну образу лорда чи сера.
Він сер? Він сер.
-Аманда мені казала. -Дідько.
Я ніколи так не ненавиділа людину за все життя.
І час, знаєте.
Бідний Шай. То вгору, то вниз, а потім бац — геній комедії.
Так, я дуже хочу це обговорити.
Стіве, чи ти хочеш…
Ні, ти. Кажи.
Гаразд. У мене була катастрофічна сесія
з ним сьогодні вдень.
Він напав на стілець,
але, думаю, треба повернутися далі,
до минулого четверга чи навіть позаминулого.
Я помітила явну зміну в його сприйнятливості
до того, що ми тут робимо щотижня.
Він повністю перестав вести щоденник.
Перестав робити ранкові вправи, дихання.
Він каже, що це марно.
А раніше він так красномовно розповідав про свої нічні кошмари
й відчуття колючого дроту.
І лише за цей місяць…
Так, здається, він замкнувся.
Так, Стіве, він замкнувся.
-І я хвилююся. -Так.
Тобто, думаю, у групі все гаразд.
-Знаєш, драм-енд-бас. Так? -Так, здається. Ні.
Ллє як із відра, глянь. Ох!
Так, він… Він усе сприймає близько до серця, але…
Тобто між ним, Бенні й Келом нема конфліктів.
Знаєш, він був тихий.
Так, він…
Він…
Я спитав, чи не хочуть його рідні приїхати на вихідні,
і він дуже погано відреагував.
Але він був дуже, дуже тихий. Аж до «Козлогейту».
Так, я знаю, що у вас тут політика «моя хата скраю».
Я про марихуану.
Не заходь так далеко. Ми стараємося.
-Більшість курить «за компанію». -Треба вибирати бої.
Але, думаю, Шай воліє курити наодинці.
Ми можемо підтвердити щодо трави. Ми з Оуеном можемо краще.
Ми над цим працюємо. Але тут це завжди було складним аспектом.
Так, у нього є щире бажання.
Знаєш, і мені, бляха, дуже його шкода.
У нього щире бажання вирватись із себе.
Оуене, клятий м'яч!
Слухайте, я…
Чесно, я нікого не критикую особисто,
але я ніколи не почувалася так у Стентон-Вуді.
Я просила поговорити про Шая два тижні тому,
і потім ще й цього тижня двічі просила.
Так!
Це твій базовий, самий базовий обов'язок у догляді.
Дженні, тут було божевілля.
Знаєте, я обожнюю сюди приїжджати й дуже поважаю те, що ви робите,
але, Стіве, ти не можеш усе сам.
І з такими, як Шай…
Начаклуєш іще персоналу, Дженні?
Слухай, я не звинувачую, але, Стіве…
є межа тому, що ти…
Я зупиню тебе, поки ти нікого не образила.
Усе одно все закінчено.
Що значить «закінчено», Амандо?
Школу закривають.
Я хочу бути тут, у Стентон-Вуді,
та іноді хочеться стати чотирирічним,
почати заново, не псуючи все.
Спробувати ще раз, але не в голові.
Не псувати все,
не відчувати, що все, що я псую, — моя провина.
І я це в собі ношу.
А ти, Стіве?
Чому тобі, бляха, не байдуже?
-Шаю. -Хто ти взагалі?
Ти, бляха, алкаш чи що?
Крапка. Ніяких дзвінків і візитів.
Ми не можемо не спілкуватися. Я ваш син.
Замовкни й послухай.
Це ти винен, Стіве.
Це ти винен.
Мушу зайнятися справами. Побачимося, Дженні, гаразд?
Біжи!
Стіве.
Вибач.
Усе гаразд.
-У тебе все добре? -Так.
Так, усе гаразд. Усе гаразд.
-Бувай. -Гаразд.
Відвали!
Усе гаразд? З тобою все гаразд, Шоло?
Так. Так, усе гаразд.
Гаразд. Амандо, підпиши це, будь ласка.
Гаразд. Так.
Під час футболу нічого не було?
Ні.
Так, думаю, я їх вишколила, якщо чесно.
Можливо, я наївна,
але всі поводилися пристойно, і Тарон не сказав мені ні слова.
Гаразд, я обійду територію і викурю самокрутку.
Так. Звісно.
Так.
Як сказав великий поет: «Треба курити, поки ще є рот, щоб затягуватися».
Шоло. Шоло?
Зачекай хвилинку, можемо поговорити.
Прямо зараз?
Якщо ти не проти, так.
Звісно.
Так, заходь до мого кабінету.
Бляха, що за день.
Так, ну, до всієї цієї зони бойових дій із куркою по-київськи
все йшло добре. Досить спокійний день, думаю.
Так, тоді по порядку.
Так. Ці дурні касети, знаю, вони справді безглузді,
але в нас не було часу на інструктаж, тому я їх роблю.
Вони чудові, Стіве.
-Справді? -Так.
Шола каже, що їй подобаються касети, Стіве.
Гаразд, а графік… Твій графік став кращим?
Так. Мені подобаються нові дні, дякую.
Я знаю…
Я знаю, Аманда не думає, що я
готова до цього, чи…
До чого «до цього»?
До всього цього: до викладання, до цього місця.
Ні, це не так. Не так.
Вона буквально так і сказала.
Ні, Аманда…
Аманда може ляпнути дурницю, коли в стресі, знаєш.
Ніхто з нас, бляха…
Ніхто з нас не має достатньо оплати, освіти й навичок.
Ніхто з нас. Тож не…
Цього недостатньо… Це не причина, щоб…
Ти не можеш кинути все.
І так усьому гаплик.
Так, просто я…
Я дуже хочу бути тут, Стіве. Я…
У мене дійсно добре виходить.
Виходить, Шоло.
Просто вся ця ситуація з Тароном, це був невдалий момент.
І якби я була тут рік тому,
я б усе зробила інакше.
І слухай, якщо я…
Мені здається, що я спізнився.
І якщо ти не мала підтримки чи почувалася самотньою,
мені дуже, дуже шкода.
Дідько, Стіве, я розплачуся.
Усе гаразд. Це величезна крива навчання.
Нам дуже пощастило з тобою. Я серйозно.
Дякую.
Ще дещо хочу спитати, якщо можна.
Може, ти не знаєш чи…
Ну якого?
Грудень?
Так.
Що це взагалі означає?
-Нам уже шукати роботу чи…? -Не знаю. Не знаю, Шоло.
Я не знаю.
Не знаю, не знаю.
Що ж, принаймні…
Принаймні депутат приїжджав.
-Справжній депутат. -Так.
Це справжня честь.
Справжній депутат.
Може, ти ще щось…
-Ні. -Ні, гаразд.
-Круто. Ну… -Круто.
Я пішла. Побачимося вранці?
Так. До зустрічі.
Ти на всю ніч?
Так, я, Аманда й Оуен. Так.
-Гаразд, відпочинь. Побачимося. -Усе гаразд.
Гаразд. Треба подзвонити мамі й вітчиму Шая
і зробити повну офіційну нотатку
про його поведінку й наші занепокоєння.
А краще повний письмовий звіт від Дженні й визнання провини від мене.
Переглянути медикаменти з лікарем.
Спробувати розібратися з бісовими кімнатами…
І змирися із цим, Стівене.
Ти, бляха, летиш
у це дурне бісове кільце приреченості.
Ти, у б…
Твоя школа закривається, Стівене.
…Стівене.
…бляха, летиш у це дурне бісове кільце приреченості.
Твоя школа закривається, Стівене.
…Стівене.
Ти багато працюєш?
-Ти… Ти п'єш? -Так.
-Ти п'єш? -Так.
Просто випиваю келих вина.
Це не проблема. Випиваю… Там купа всього.
Це різдвяне червоне. Випий келих, Амандо.
-Ти щось прийняв? -Ні!
Ні, Амандо. Годі. Залиш мене…
Я просто вип'ю келих вина.
Справді. Я вип'ю келих вина. Візьми келих.
Знаєш, ні в чому твоєї провини немає.
Стіве.
Так, але є.
Ні, немає.
-Є. -Ні, немає!
Стівене, це не твоя вина.
Закриття школи — не твоя вина.
Аварія.
-Смерть маленької дівчинки. -Ой, годі.
-Ні. Послухай, я… -Будь ласка.
-Чому ти не говориш про це? -Ні. Амандо, не зараз.
-Хтось помер, і якщо ти заглушаєш… -Не зараз.
-І за тебе теж. Нумо. -Ні.
-Візьми скля… -Ні, ні.
Поговори про це.
Скажи, що ти не винен. Визнай це.
Подивися на мене й визнай це.
Бо ти в агонії, друже. Ти, бляха, у клятій агонії.
Ти в ній, і ти не можеш це заглушити,
не можеш це зупинити,
бо ти в біса не розбираєшся із цим, Стіве.
Ти в біса не розбираєшся із цим!
Ми зі Стівом очікували тут зовсім іншого.
Два повні класи, знаєте, десь 60 дітей,
і майже стільки ж учителів.
І це мало бути центром досконалості.
Але після цілої низки скорочень ми дійшли до краю
і тепер просто кульгаємо далі
в режимі постійної кризи.
І…
Стіву погано через це, хоча не має бути.
І я розумію, бо мені теж погано, а не повинно,
але, думаю, тому ми й працюємо, бо ми обидва
справді прив'язані до цього місця, на краще чи на гірше,
а виходить майже завжди гірше.
Бляха…
Просто відвали, Стіве.
Чуваче, я не хочу говорити. Я втомився від балачок.
Я втомився від Дженні.
А ти, Стіве?
Чому тобі, бляха, не байдуже?
О ні, ні.
О ні.
Ні, ні.
-Амандо. Амандо! -Що?
-Амандо, Шай зник. -Що таке?
-Що? -Шай зник. Залишив записку.
-Що? -Не буди хлопців.
-Його немає, він зник! -Що ми будемо…
-Треба його знайти. Але він… -Усе гаразд.
Що ти накоїв? Ти щось прийняв, так?
-Що ти прийняв? -Випив кілька келихів вина.
Ти мені збрехав. Ти збрехав, ти слабкий дурний…
Бляха, збрехав мені! Знайди його, у біса.
Ти збрехав.
Шаю!
-Шаю! -Шаю!
Шаю!
-Я викличу поліцію. -Ні.
Перевір горище, підвал. Я пошукаю тут.
Шаю!
Якби я міг повернутися…
Я просто б…
Я поїхав би до бабусі й просто побув там.
Я сидів би…
у бабусі.
І просто слухав би, як вона теревенить.
Просто вдихав би запах її будинку.
Їв би її м'яке, зацвіле печиво з бурбоном.
Просто…
Я б, мабуть, усе спакував і…
склав би у фургон і вирушив у дорогу. Знаєте?
Урок географії в стилі Тельми й Луїзи.
На повній швидкості в прірву.
Тату! Тату!
-Привіт! -Тату!
-Тату!
Як справи? Як ви?
Тату!
-Тату. -Так.
-Тату! -Ти брудний.
-Страшенно брудний. -Чому ти в багнюці?
Виглядає доволі гидко.
Фу.
-Нумо. -Дякую, мамо.
У нас сьогодні кекси!
-Ух, тато такий чистий. -У нас кекси.
-Доброго ранку. -Халепа? Пожежа? Убивство?
-Усе гаразд? -Усе добре.
Чому ти брудний?
О, це просто… Усе гаразд.
-Усе гаразд? -Так.
-Буває всяке? -Так, буває.
-Нумо. Ми спізнимося. -Нумо, дівчата. Поїхали.
І будьте добрими, розумними, блискучими в усьому, особливо в…
-Бігові. -Ні, особливо…
В малюванні.
Ні, особливо в науці, так? І винаходах.
Спи весь день. Нічого не роби.
-І приготуй щось для нас. -Так.
-Кохаю. -І я.
А тепер поїхали. Нумо, дівчата. Ми спізнимося. Поїхали!
-Ходімо. -Бувай, тату!
-У нас немає науки. -Швидше. Ремінець.
Шоло, це Стів.
Ти вже це знаєш, тож бла-бла.
Слухай, ігноруй це або слухай, як хочеш.
Я не тисну. Отже, Еш. Точно, ти… Ти полюбиш Еша.
Він весь із хитрощів і шахрайства,
і він стягнув би з тебе останню сорочку.
Він справжній, бляха, хуліган, але такий розумний і веселий.
І він просто класний.
Бенні. Бенні має великий авторитет у домі.
Іноді він більше схожий на працівника, ніж на учня.
І краще мати Бенні на твоєму боці в кризі,
бо він може усе владнати.
Він давно втратив тата, так і не попрощавшись.
Думаю, його тато сидів.
Тож там, усередині, просто скорботна дитина.
Райлі, о, цей хлопець. Цей хлопець.
Райлі рухає якийсь інший двигун, не такий, як у нас.
Він захопливий, прекрасний хлопець, і він невблаганний.
Він увесь час бореться із собою чи з іншими.
У нього шалений імпульс.
Ці невпинні атаки. Він завжди на взводі.
Він дикий, розумієш?
Енциклопедичні знання. Корнуолець. Гордий. Дуже розумний.
Набіл. Тобі сподобається Набіл, Шоло.
Він Містер Крутий, Містер Гладкий.
Він дуже сильний у навчанні, коли старається.
Джеймі. За одного нього варто платити всю мою зарплату.
Якщо є бійка, він її почав.
Якщо є слабкість, він її знайде. Але я його обожнюю.
Він проникливий і мудрий, уміє читати людей.
Так він натискає їхні кнопки.
От би він узявся за розум. Міг би мати гарні результати.
Він говорить про бізнес-навчання тощо.
Він пам'ятає божевільні деталі. Запитай про хіп-хоп. Що завгодно.
Гаразд, Шай.
Здається, я знаю Шая цілу вічність.
З чого би почати?
-Боже. -Що це? Дідько! Народе!
Дідько!
-Хто це кидає? -Дідько.
-Якого біса? -Усюди скло!
Дідько! Дідько, це Шай!
-Шаю! -Шаю!
Якого біса?
Схоже, ніби в Шая такий запас смутку,
наче він побачив усю похмуру, жахливу правду всесвіту.
І він має рацію.
Коли Шай пояснює, чому все пропало,
з ним важко сперечатися.
Але він дуже кмітливий і проникливий, коли захоче.
І в нього є щось на кшталт… Не знаю.
Просто в нього, схоже, надлишок болю,
якщо це має сенс.
І я просто молюся, щоб погода в його голові була лагідною,
прояснилася хоч трохи.
На щастя, бо коли Шай засмучений,
то схоже, що бомба вибухає в будинку.
І в нього бувають жахливі нічні кошмари, які ніби просочуються в його дні,
і це можна побачити.
Але річ у тім, що я розумію, знаєш?
Я справді розумію і хочу сказати йому:
«Є так багато всього, і це важко, але ти тримайся.
Бо ти не завжди так почуватимешся».
І тут я збрешу, звісно.
Знаєш, я хочу, щоб усі ці хлопці
і мої власні діти, мої дівчата, бо це те саме,
я хочу, щоб вони знали, що є щось більше.
Що існує нескінченна кількість речей:
музика, яку важко навіть уявити, інші місця,
погода, кохання, або, можливо, суцільна руїна, але хто знає?
Хто знає?
Біда трансформується й може стати завтрашньою радістю тощо,
і є хтось, кого ти ще не зустрів, і це…
ПЕЧЕРИ УЗБЕРЕЖЖЯ
Це, знаєш… Гадаю, ясно, про що я кажу.
Усе одно, я забалакався.
Але цього достатньо, чи не так?
Якщо ви або хтось із ваших знайомих бореться з проблемами психічного здоров'я,
ресурси доступні на сайті www.wannatalkaboutit.com.
Переклад субтитрів: Аліна Новосаденко