Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tento deštný les je domovem
největším a nejtěžším živočichům žijícím na stromech.
Během svého dlouhého života
se země ani nemusejí dotknout.
Proto se o nich ještě před pár desítkami let
vědělo jen velmi málo.
Přesto patří mezi naše nejbližší příbuzné.
Mají s námi společných téměř 30 fyzických rysů.
Dokonce i jejich jméno, orang hutan, znamená „lesní muž“.
Navzdory své velikosti a síle
jsou to mírní, přemýšliví a vynalézaví tvorové.
Možná nám jsou bližší než kterýkoli jiný lidoop.
Při pohledu na orangutana je těžké nevidět něco ze sebe.
I když se zřejmě nikdy přesně nedozvíme, co si myslí,
o tom, že přemýšlejí, není pochyb.
TAJNÝ ŽIVOT ORANGUTANŮ
Orangutani kdysi žili po celé délce indonéského ostrova Sumatra.
Většina jejich lesů však byla vykácena.
Dnes už přežívá jen pár tisíc jedinců v nejsevernějším cípu ostrova.
Jedno místo je v tomto směru výjimečné.
Suaq.
Malá plocha bažinného lesa,
na západě ohraničená řekou Limbang,
která je přirozenou bariérou postupu civilizace.
Les v Suaqu se po tisíce let nezměnil.
Je to pro orangutany prvotřídní habitat…
a nyní tu najdeme nejvyšší hustotu těchto zrzavých opů
na celé naší planetě.
V oblasti bylo identifikováno přes 200 jedinců.
A posledních 30 let
je sledují vědci z Projektu pro výzkum orangutanů.
Ale ať už jsou pozorovateli terénní vědci nebo filmaři,
letmý pohled na orangutana v korunách stromů bažinného lesa nestačí.
Potřebujete je vidět zblízka, vysoko v klenbě listoví.
A právě to nám umožňují nové natáčecí techniky,
jako je využití malých dronů.
Poskytují nám více podrobností z jejich soukromí,
než bylo kdy dřív možné.
Orangutani jsou obvykle samotáři,
ale ti, kteří žijí tady, jsou pozoruhodně společenští.
Pozorují se a učí navzájem
a díky tomu vytvořili jedinečnou kulturu.
Kdekoli jinde je používání nástrojů u orangutanů vzácné,
nikoli však tady.
Tyto dovednosti se předávají z generace na generaci.
Hlavními objekty dlouhodobé studie jsou tři blízce příbuzné samice.
Nejstarší z nich je Friska,
která umí z klacíků vysávat termity.
Je jí přes 60 let
a patří k nejstarším divokým orangutanům na světě.
Další, Frisčina dcera Ellie, se neustále něčím krmí.
Poslední je Elliino mládě, Eden.
Blíží se k největšímu milníku v životě orangutanů.
Poznáte ji podle chocholky na hlavě,
kterou má už od raného dětství.
To je Eden, když jí byly dva,
s maminkou Ellie.
Pouto mezi orangutaní matkou a mládětem
je jedno z nejdelších a nejpevnějších, která v přírodě známe.
Překonávají ho jen lidé.
Mladý orangutan stráví pozorováním své matky tisíce hodin.
Tak se učí, které z mnoha druhů rostlin v džungli je bezpečné jíst.
A také, což je neméně důležité, jak je jíst.
Takové vzdělávání může trvat i deset let.
To bylo před šesti lety.
Eden je teď osm a už toho o džungli ví poměrně dost.
Naučila se, které rostliny v tomto moři zeleně jsou poživatelné.
Její vztah s matkou se však nezměnil.
Ellie nikdy není daleko.
Něco k snědku
najde Eden stále ještě nejsnáze, když bude následovat matku.
Například tyto termity.
Dělit se s matkou o potravu je pro Eden samozřejmostí.
Až doteď tomu tak bylo.
Ta facka není dobré znamení.
Něco se změnilo.
Je tu někdo nový.
Oproti lidskému novorozeněti je asi poloviční
a je to zřejmě první čerstvě narozené mládě,
které kdy Eden viděla.
Je poněkud vyvedena z míry.
Přírůstek ale rozhodně stojí za bližší prozkoumání.
Matka jí však nedovolí přiblížit se příliš.
Po osm let dělaly matka a prvorozená dcera všechno společně.
Teď jsou místo dvou tři
a všechno se zdá být jiné.
I přes to je lepší se držet mámy.
I v osmi letech měla Eden svou matku vždy na očích.
V husté džungli to není snadné.
Ale zabloudit by bylo nebezpečné.
A ať je Ellie kdekoli, potrava nikdy není daleko.
Velké mozky a těla potřebují živiny,
a tak orangutani tráví krmením většinu dne.
Tyto plody indického angreštu
jsou jen jedním z více než 300 druhů potravy,
které Ellie a Eden konzumují.
Některé druhy vyžadují speciální techniky sběru.
Eden se vždy vyplatilo napodobovat mámu.
Ale když vás svačinka může kousnout,
musíte mít techniku opravdu zvládnutou.
Eden rychle zjistí,
že používat na sběr mravenců konečky prstů není ideální.
Ellie a potravě nic nesmí stát v cestě.
A to včetně dětské ručky.
Aby uživila novorozeně, potřebuje Ellie asi 3 000 kalorií denně.
Listy jsou důležitou součástí orangutaní stravy.
Ale i ty jedlé potřebují zpracovat.
Znamená to vyplivnout hořké třísloviny.
Mladí orangutani tráví spoustu času spánkem,
stejně jako lidští novorozenci.
Jen s tím rozdílem, že se při tom musí pevně držet matky.
Po pár hodinách krmení si orangutani rádi zdřímnou.
Teď se ovšem zdá,
že Edenino místo v hnízdě zabral sourozenec.
Je to těžké, když se o vás maminka zjevně už nezajímá tolik jako kdysi.
Eden si brzy bude muset v tomto lese najít nový domov
a postarat se o sebe sama.
Nedaleko odsud
čelí Edenin bratranec Pepito vlastnímu okamžiku pravdy.
Jeho matka Piniata čeká dalšího potomka.
Pepito, který je o rok starší než Eden, to bere jako signál,
že je načase, aby opustil rodné hnízdo.
Pro mladého orangutana je osamostatnění nejriskantnějším okamžikem v životě.
K úspěchu potřebujete know-how,
sebevědomí
a ostražitost.
A jak lépe projevit sebevědomí
než zahnáním démonů z bažin?
I když jde jen o neškodnou želvu.
Možná vám ta reakce připadá přemrštěná,
ale v orangutaní společnosti
jsou chlapci energičtější než dívky.
A to není jediný rozdíl mezi pohlavími.
Pro naplnění svého potenciálu
musí nově nezávislí mladíci jako Pepito
najít dospělého samce jako vzor, od kterého se budou učit.
Mezitím využijme příležitosti
seznámit se s využitím dovednosti, která je v Suaqu zásadní.
Dospělí orangutani s napětím očekávají,
až začnou plodit stromy druhu Neesia aquatica.
Tobolky obsahují velmi výživná semena.
Ale musíte se k nim umět dostat.
Dokud plody nedozrají, je téměř nemožné je otevřít.
Uvnitř každého jsou desítky semen,
chráněných tisíci sklovitých chloupků.
Jakmile se tobolky rozevřou, dá se ke kalorickým semenům dostat
jen pomocí nástroje.
S desítkami let zkušeností je na to šedesátiletá Friska odbornicí.
Klacíkem vhodné velikosti
dokáže semena vyloupnout, aniž by se dotkla dráždivých chloupků.
Orangutani ze Suaqu jsou prakticky jediní, kdo to dokáže,
i když dovést provedení k dokonalosti může trvat léta.
Samice se to zpravidla naučí do svých 14 let.
Většině samců to trvá o něco déle.
Mladí jako Pepito a Eden
musí dospělé pozorně sledovat, pokud jednou chtějí techniku zvládnout
a pochutnávat si na výživných semenech.
Je pozoruhodné, že i po rozžvýkání orangutany
jsou semena schopna vyklíčit.
Seniorka Friska je na výletě po okolí.
Přišla navštívit svou dceru Ellie.
Možná ví o novém přírůstku do rodiny.
Friska není jen matkou šesti dětí, ale také prababičkou.
A tohle nové mládě je její páté vnouče.
Je tudíž nejúspěšnější samicí široko daleko.
Ale vztah mezi vnoučaty číslo pět a čtyři,
chocholatou Eden, zůstává na bodu mrazu.
Přístup k mateřství se mezi orangutany liší.
Friska je známá svou přísností.
Vědci si povšimli, že oproti jiným matkám nechávala své děti častěji plakat
a méně často podléhala jejich požadavkům.
Ellie od ní tuto přísnost podědila
a nyní ji aplikuje na své starší mládě, Eden.
Matčina pozornost se teď soustředí na miminko,
které si zjevně získalo i nerudnou babičku.
Podobně jako u bratrance Pepita
i pro Eden nadešel čas se od mámy vzdálit.
Bude to nová zkušenost,
samostatný život.
A bez matky
si bude muset umět poradit s mnoha neznámými orangutany.
Jeden z nich projeví o nově nezávislou Eden velký zájem.
Osmadvacetiletý Sulli
je novým vztahům velmi otevřený.
Jakýkoli pohyb ve větvích ho tudíž upoutá.
Navzdory věku Sullimu stále ještě chybí znak plně dospělého samce,
polštářky na tvářích známé jako lícní valy nebo laloky.
I na samce bez lícních valů je pořád dost malý.
Menší vzrůst však dohání odhodláním.
A bezlaloký Sulli právě zahlédl známou tvář.
Jednadvacetiletou Lily.
Jako podřízený samec
musí Sulli při seznamování se samičkami převzít iniciativu.
Nevypadá to, že by měla zájem.
Jako nevyvinutý samec ovšem musíte vytrvat.
Sulli, plně soustředěný na Lily,
si však nevšiml, že ho pozoruje Otto „Rozštěpený pysk“,
starý, ale stále dominantní samec s lícními valy.
Nestrpí, aby se podřízený samec jako Sulli na jeho území přátelil se samičkami.
Otto mu musí připomenout, kdo je tady šéf.
Sulli by se měl raději dát na ústup.
Jednou z výhod nevyvinutých samců je,
že se dokážou pohybovat mnohem rychleji než těžké váhy jako Otto.
Takže získat náskok není těžké.
Pro Otta není snadné někomu nahnat strach,
když se nedokáže přiblížit.
Ale třesení větvemi
je od dominantního samce jasná zpráva: „Koukej zmizet“.
Úkol splněn.
Aspoň prozatím.
Tento zvuk je dlouhé volání,
které vydává další plně vyvinutý samec.
Titán.
Prahne po Ottově titulu.
Když ho získá, bude si samice k páření vybírat on.
Vyzývatel Titán se tedy pustí do pronásledování.
Otto bere nohy na ramena.
V boji hrozí zranění nebo i něco horšího.
Proto se plně vyvinutí samci pouštějí do boje, jen když nelze jinak.
Mnohem lepší je o převaze rozhodnout ukázkou síly.
A Titán ví, jak staříkovi pocuchat nervy.
Jediným Ottovým cílem je teď zmizet Titánovi z dosahu co nejdál.
Titán sice Otta zahnal,
ale dominantním samcem ještě stále není.
K získání této pozice bude muset čelit mnohem silnějším soupeřům.
Tento však mezi ně nepatří.
To je Pepito.
Pro čerstvě nezávislého samečka
je Titán dokonalým vzorem, od kterého se může učit.
S hmotností téměř 90 kilogramů
se může Titán mezi stromy přehoupnout vlastní váhou a šetřit tak síly.
To přece stojí za zkoušku.
Problém lehkých vah.
Jsou však i jiné způsoby, jak se přemisťovat.
Otázkou je, jestli tato liána unese jeho váhu.
Možná je to trochu riskantní.
Bažina je přece jen dost hluboko.
Čert to vem.
Energii sice neušetřil,
ale i hra je součástí učení.
Titán oznamuje svou přítomnost.
Je načase, aby se Pepito vrátil ke sledování velkého samce s laloky.
Pokud se ovšem dokáže vymotat z větví.
Dlouhá volání neslouží jen k vymezení území a upevnění moci.
Vědci nedávno zjistili, že také avizují budoucí cestovní plány.
Titánovo volání ostatním orangutanům říká, kterým směrem se vydá,
dokonce i další den.
Ohleduplné varování všem ostatním plně vyvinutým samcům po cestě.
Pro Otta to není dobrá zpráva.
Někdejší král Suaqu teď touží jen po klidném odpočinku.
Vhodné místo by mohlo být na druhém břehu,
ale jak se tam dostat?
Orangutani se vody bojí.
Řešením by mohl být most, který používají menší opice.
Jenže Otto je víc než desetkrát těžší než drobní languři.
A v řece by mohli být krokodýli.
Ottův dobrovolný odchod ze Suaqu znamená konec jedné éry.
A bez ustanoveného dominantního samce
se o pozici začnou ucházet další jedinci z řad mladších samců.
Zanedlouho tedy bude muset Titán čelit dalšímu protivníkovi.
O TŘI MĚSÍCE POZDĚJI
Během posledních měsíců
si Eden našla v bažinném lese vlastní útočiště,
nedaleko své matky Ellie.
Několikrát se vrátila domů,
ale nyní jsou tyto návštěvy méně časté.
Stejně jako ostatní orangutani v okolí
si zvyká být sama.
Přesto se zajímá o okolní dění, když se poblíž objeví další obyvatelé,
zvláště pokud jde o rodinu nebo přátele.
To je Olala, mladá samička.
Není z příbuzenstva,
ale v Suaqu se mladé nespřízněné samičky často tolerují.
Tohle není ten případ.
Rodiny Eden a Olaly mají mezi sebou dlouhodobý spor.
A na oteplení vztahů to nevypadá.
Eden se musí pokusit Olalu zahnat.
To, že se Olale dokázala postavit a ubránit své území,
ukazuje, že od odchodu z domova ušla dlouhou cestu.
Vrací se ke svým plodům,
aniž by věděla o novém návštěvníkovi.
Je to bezlaloký Sulli.
Přišel se s Eden spřátelit.
Eden si není jistá.
Ještě nikdy nebyla s žádným samcem o samotě.
Eden se zastaví, zřejmě aby zhodnotila situaci.
Samec působí přátelsky.
Eden ovšem neví,
že Sulliho strategie je vypočítavější.
Pokud se s ní teď spřátelí,
možná u ní bude mít větší šanci, až bude mít věk na páření.
Ten pohled ho možná měl povzbudit.
Eden se usadí s klacíkem plným termitů.
Když se Sulli dostane až k ní,
o klacík se spolu podělí.
Všechno, co Eden zatím umí, se naučila od své matky Ellie.
Sledování Sulliho je ale příležitost, jak se přiučit nové postupy
a rozšířit si znalosti o životě v lese.
I když na mateřství zatím nemyslí,
možná je tenhle zvláštní samec zajímavější, než si zprvu myslela.
Nedaleko odsud vylezla Edenina matka Ellie na mangovník.
Jejímu potomkovi se daří.
Lidští pozorovatelé mu dali jméno Emen.
Ve třech měsících se o světě kolem sebe má ještě co učit.
Termiti jsou v Suaqu k vidění běžně.
Kdežto plachá timálie ostnitá
je častěji slyšet než vidět.
V tomto lese žijí tisíce různých živočišných druhů.
A ať se dva orangutani vypraví kamkoli,
bude tam něco nového, co Emena přivede v úžas.
Emen se s většinou těchto tvorů postupně seznámí…
a naučí se, kteří jsou neškodní
a kteří ne.
Ellie musí svého syna před nebezpečnými zvířaty varovat,
aby Emen věděl, jak se jim vyhnout.
Uštknutí od chřestýšovitých může být smrtelné.
Stejně jako předtím Eden
i Emena bude Ellie bedlivě hlídat po mnoho dalších let.
Proto je míra přežití orangutaních mláďat vyšší než u jiných lidoopů.
Je čas, aby Ellie připravila na noc hnízdo.
Vyrábí listovou matraci.
Potrvá roky, než si Emen dokáže postavit hnízdo sám.
Přesný postup se naučí od své matky.
Orangutani si staví nové hnízdo každou noc.
Mezi lidoopy mají ta nejpropracovanější.
Každý jedinec má vlastní styl.
Někteří dokonce přidávají i listové polštáře.
Je šest hodin ráno.
Čas vstávat.
Ty, kteří si chtěli přispat, za chvíli probudí budíček.
Siamangové.
Ranní sbor Suaqu.
Jejich volání zesilují nafukovací vaky na hrdle.
A je ohlušující, pokud jste jako Titán spali přímo pod nimi.
Ostatní obyvatelé už jsou v pohybu.
V Suaqu žije přes 30 druhů termitů.
To jsou termiti Hospitalitermes hospitals.
Živí se listy, lišejníky a kůrou, které si odnášejí do hnízda.
Jejich procesí mohou mít i stovky metrů.
Termiti hrají zásadní roli při recyklaci živin zpět do lesa.
Sami jsou také potravou pro velké chlupaté lidoopy,
jako je Titán.
Pepito stále sleduje dění.
Všechno, co se od Titána naučí,
se mu bude hodit, pokud se nakonec stane plně vyvinutým samcem.
Titána ale zaměstnávají důležitější věci,
například zralé ovoce.
A ví, kde je strom, který je jím obsypaný.
Vydá se nejkratší cestou,
zastaví, jen pokud na trase narazí na další laskominy.
Titán se v Suaqu poprvé objevil už jako dospělý,
ale za posledních deset let si vytvořil mentální mapu plodících stromů
a zapamatoval si nejen jejich polohu, ale i vhodný čas ke sklizni.
Pokud chce svůj už tak působivý vzhled ještě vylepšit
a stát se králem džungle, musí jíst, jíst a jíst.
Až 8 000 kalorií denně.
Když Pepito neudržel krok s Titánem,
soustředí svou pozornost na Olalu, mladou samici.
Ta se pustila do bobulí stromu medang baru, Litsea gracilipes.
Pepito se pravděpodobně v její blízkosti ocitl poprvé.
Takže stojí za prozkoumání.
Zdá se, že i ona se zajímá o něj.
Ale těžko říct, jestli si seznámení…
představovala takhle.
Takhle zblízka
může Pepito její techniku krmení prozkoumat opravdu detailně.
A možná se naučí něco nového.
Jenže Olala už má jeho zírání dost.
Pro Pepita je učení se od vrstevníků další součástí vzdělání,
a může dokonce zvýšit jeho vyhlídky na přežití.
Titána zaměstnává ještě něco.
A Yulia to zřejmě není.
Jako vůdčí samec
působí na dospělé samice, které hledají vztah, jako magnet.
Yulia není výjimkou.
Kupodivu je pro ni těžké ho dostat do správné nálady.
Možná pomůže šťouchnutí do choulostivého místa.
Je čas postup přehodnotit.
Co třeba dar v podobě pár listů?
Možnosti, jak upoutat něčí pozornost,
holt nejsou neomezené.
Nebo ještě jeden pokus?
Yulia konečně pochopila.
Nechává duchem nepřítomného Titána jeho myšlenkám.
Třeba ho trápí možná výzva ze strany
silnějšího plně vyvinutého samce.
Eden si našla vlastní plody medang baru.
Samec Sulli sedí po jejím boku.
Zdá se, že vytrvalost se mu vyplatila.
Eden filtruje nepoživatelné části ovoce tak,
že si šťávu cedí přes srst.
Edeninu srst k tomuto účelu používá překvapivě i Sulli.
Nezašel však samec tímto zásahem do intimity příliš daleko?
Eden mezi nimi vytvoří odstup.
Sulli jde za ní.
Vytrvalost mu rozhodně nelze upřít.
Vědci ze Suaqu vždy měli Sulliho za přátelského a hravého.
Ale Edeniny signály se mu číst nedaří.
Zdánlivá hravost začíná působit hrozivěji.
Eden už má dost.
Sulliho nadšení neoslabí ani náhlý déšť.
Ale na Eden je toho moc.
A Sulli zůstává sám napospas svým myšlenkám.
Dlouhá volání dospělých samců jsou individuální jako otisky prstů.
A tenhle Titánův není.
Patří jinému plně vyvinutému samci s čerstvými jizvami z boje.
Dostal jméno Rakus.
Před deseti měsíci byl ještě podřízeným samcem.
Od té doby díky obrovskému přívalu hormonů
téměř zdvojnásobil svou velikost a narostly mu lícní polštářky.
Rakus má teď zájem o nejvyšší post,
ale ještě nevyprovodil svého aktuálního soupeře.
Je jím Titán.
Titánova obhajoba titulu je v ohrožení.
A Rakus se rýsuje jako nový kandidát,
i když nic není zadarmo.
Má ošklivě pořezanou ruku,
zlomený prostředníček…
a hlubokou ránu v obličeji.
Tato zranění se časem zahojí,
ale uříznutý palec je něco jiného.
Navzdory zraněním musí Rakus zůstat ve střehu.
Titán by se mohl vrátit.
Ale nemůže hlídkovat věčně.
Vyčerpání si vybere svou daň.
V koruně stromu se pohybuje Sulli, samec bez lícních valů.
Před deseti měsíci, když je ještě neměl ani Rakus,
se ti dva přátelili.
To už neplatí.
A samci usilující o dominanci
bývají velmi prchliví.
Ve spěchu se Rakus dopustí chyby.
Ale zřejmě se mu nic nestalo.
Zoufale potřebuje odpočinek.
Přesto Rakus najde energii, aby do okolí vyslal další vzkaz.
Je to varování pro plně vyvinuté samce a pozvánka pro dospělé samičky.
Jako první na Rakusovo volání reaguje seniorka Friska.
Když zaslechne její pohyb ve stromech, opět se rozčílí.
Zatím si ještě neuvědomil, že jde o Frisku.
Ti dva se znají už léta.
Friska ovšem Rakuse ještě neviděla s lícními valy.
Ale moudré staré samice jako Friska
dokážou velmi dobře poznat, kdo se stane příštím dominantním samcem.
Její návštěva je tedy hlasem důvěry pro nového kandidáta.
A pokud by se měla Friska znovu pářit a mít sedmého potomka,
bude to nejspíš s ním.
O OSM MĚSÍCŮ POZDĚJI
Frisčin vnuk Emen slaví první narozeniny
a je připraven na další velký milník.
První čtyři roky života
se orangutaní mládě nechá všude nosit matkou.
Ale Emen dosáhl věku, kdy chce objevovat svět i mimo Ellie.
A dostane příležitost, kdykoli se matka někde zastaví.
Jako teď.
To je ale výška.
Lepší bude se držet.
Hraní už je ale u konce.
Teď přijdou na řadu fyzikální zákony.
Ellie musí použít tu správnou dávku síly, aby jeho odpor překonala.
Další příležitost?
Emen zase vyráží na průzkum.
Teď je možná nejdál, co kdy od matky byl.
Obvykle se doporučují tři kontaktní body…
ale které batole nepřekračuje hranice?
Emenův okamžik svobody je však do velké míry jen iluzí.
Stejně jako pro každou matku
je i pro Ellie neustálý dohled nad dítětem samozřejmostí.
A když ho sólo akce přestane bavit,
poslouží mu jako skvělé hřiště mámino tělo.
Eden se vrátila domů.
Musí se ještě od matky naučit řadu důležitých věcí.
Pozorování Ellie a Emena
může být pro Eden tou nejlepší příležitostí
vidět mateřství v akci, než bude mít vlastního potomka.
Bude také
přísnou matkou?
Nebo spíš pečující?
Stejně jako u všech orangutanů
i pro Eden bude pozorování a učení klíčem k úspěchu.
A jestli je něco, co přitahuje pozornost všech dospělých orangutanů,
pak jsou to díry ve stromě.
Žije v nich spousta věcí,
někdy i jedlých.
Takže se vyplatí je zkontrolovat.
Když navíc kolem otvoru něco bzučí,
třeba bezžihadlové včely,
je to ještě lepší.
To totiž znamená larvy nebo med.
Abyste se dostali do menších děr, potřebujete klacík.
Ale na tuhle ne.
Olíznete všech deset.
A nejlepší je,
že tohle medové mlsání je bez rizika pobodání.
S Eden se bohužel nikdo nepodělí.
Musí si najít vlastní zdroj medu.
A o jednom ví.
Stejně jako u toho Elliina i tady kolem bzučí hmyz.
Dobré znamení.
Ale tenhle vypadá větší a hrozivější.
Akce musí být rychlá.
Problém je, že když strčíte pracku do vosího hnízda,
tak tím vosy hrozně rozzuříte.
Ta hrstka larev možná za všechna ta žihadla nestála.
Poučení pro příště.
Od Rakusova souboje s Titánem uplynulo několik měsíců.
Rána pod okem se hezky zahojila.
A stal se nezpochybnitelným králem Suaqu.
Aby si pozici udržel, nesmí ztrácet sílu a kondici.
Pomůžou mu termiti s vysokým obsahem bílkovin.
Manipulace s trouchnivějícím dřevem však s sebou nese rizika.
Au!
Den Rakusovi nezačal nejlíp.
Na bolavou hlavu ale pomůže chladivý nápoj,
který v tomto lese není problém sehnat.
Rostliny s láčkami.
Přírodní nádoby na vodu.
V každé je směs dešťové vody a natráveného hmyzu.
Dobrota.
Rakus je teď dominantní samec, což mu jednou provždy změnilo život.
Naváže vztahy se samicemi z okolí,
jako jsou Friska a Ellie.
Ale ostatním orangutanům se bude vyhýbat.
To, že byl ustanoven jako král,
zabrání samcům v okolí, aby jim dorostly lícní valy.
To také prodlouží jeho vládu, která může trvat až deset let.
I u Eden došlo k vývoji.
Vyrobila si z klacíku nástroj.
A pokusí se dosáhnout na to, co se skrývá v téhle skulině.
Vůbec poprvé přišla na to, jak používat nástroj,
aniž by jí to ukázala její matka Ellie.
Ovšem s tímhle kýženého výsledku nedosáhla.
Musí to přehodnotit.
Usilovně se snaží problém vyřešit.
Pomohl by tenhle šlahoun?
Je sice delší,
ale možná pořád ne dost.
Potrvá ještě pár let, než se Eden stane zkušenou uživatelkou nástrojů,
ale tato dovednost je důležitým milníkem na její cestě.
Jasné znamení, že je připravená na samostatný život v džungli.
Eden ještě čekají další výzvy,
ale ta největší hrozba pro ni i orangutany v okolí
číhá za hranicemi jejich území.
Když byla Friska v Edenině věku, žili orangutani po celé Sumatře.
Teď už ne.
Za posledních 20 let
zmizelo po světě celých 80 % džunglí, ve kterých žili orangutani.
Vydrží les v Suaqu dostatečně dlouho,
aby se Pepito dočkal svého dlouhého volání?
Nebo aby Eden vychovala vlastní rodinu?
Vzhledem k dlouhé výchově
a pomalému růstu nedokážou tito lidoopi reagovat na rychlé změny prostředí.
Dnes už Edenin domov
před neúprosným postupem civilizace chrání jen úzká řeka Limbang.
Ale dokud bude les v Suaqu pod ochranou,
bude příběh těchto našich pozoruhodných příbuzných
pokračovat po další generace.
To přece není nijak přehnané přání.
Překlad titulků: Barbora Vrbová