Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫היער הזה הוא ביתם‬ ‫של בעלי החיים הגדולים והכבדים ביותר‬
‫מכל שוכני העצים.‬
‫כל חייהם הארוכים,‬
‫ייתכן שהם לא יניחו אפילו רגל אחת על הקרקע.‬
‫לכן מעט מאוד היה ידוע עליהם‬
‫עד לפני עשורים מעטים בלבד.‬
‫אך מדובר באחד מהמינים הקרובים אלינו ביותר,‬
‫שחולק איתנו כמעט 30 מאפיינים גופניים.‬
‫אפילו השם שלהם, "אורנג הוטאן",‬ ‫פירושו "איש היער".‬
‫למרות גודלם וכוחם המרשימים,‬
‫אלה יצורים עדינים ומתחשבים‬ ‫שיודעים לפתור בעיות...‬
‫וייתכן שהם מעוררים בנו יותר הזדהות‬ ‫מכל קופי האדם האחרים.‬
‫כשמסתכלים על אורנגאוטן,‬ ‫קשה שלא לראות משהו מעצמנו.‬
‫אולי לעולם לא נדע בדיוק מה הם חושבים,‬
‫אבל הם בהחלט חושבים.‬
‫- החיים הסודיים של האורנגאוטנים -‬
‫- מלזיה‬ ‫סומטרה -‬
‫אורנגאוטנים חיו פעם‬ ‫בכל רחבי האי האינדונזי סומטרה,‬
‫אבל מאז אזור גדול מהיער שלהם נכרת.‬
‫היום, האלפים הבודדים שנותרו,‬ ‫מוגבלים לצפון הרחוק.‬
‫שם יש מקום אחד בולט.‬
‫סואק.‬
‫אזור קטן של יער ביצות...‬
‫- סואק -‬
‫שגבולו המערבי הוא נהר לימבאנג,‬
‫שחוסם את התרחבות הפיתוח של בני האדם.‬
‫היער של סואק נותר כפי שהוא במשך אלפי שנים.‬
‫זהו ביתו העיקרי של האורנגאוטן...‬
‫וכעת יש בו הצפיפות הגבוהה ביותר‬ ‫של קופי אדם אדומי שיער‬
‫מכל אזור אחר בעולם.‬
‫זו שכונה של יותר מ-200 פריטים‬ ‫שניתן לזהותם.‬
‫ובמשך 30 השנים האחרונות,‬
‫מדענים מפרויקט מחקר האורנגאוטן‬ ‫עוקבים אחריהם.‬
‫אבל בין אם המתבונן‬ ‫הוא מדען שטח או יוצר סרטים,‬
‫רק הצצה קטנה לאורנגאוטן‬ ‫בצמרות העצים של הביצה‬
‫לא מספיקה.‬
‫צריך לראות אותם מקרוב, גבוה בחופת העצים,‬
‫ושיטות צילום חדשות, כמו רחפנים קטנים,‬
‫מאפשרות לנו עכשיו לעשות בדיוק את זה,‬
‫לחשוף יותר פרטים מאי פעם‬ ‫בחייהם של האורנגאוטנים.‬
‫אורנגים בדרך כלל מתבודדים,‬
‫אבל אלה שחיים כאן הם חברתיים להפליא.‬
‫הם צופים זה בזה ולומדים זה מזה,‬
‫וכך יצרו תרבות ייחודית.‬
‫השימוש בכלים נדיר‬ ‫בקרב אורנגאוטנים במקומות אחרים,‬
‫אך לא כאן,‬
‫וכישורים כאלה מועברים הלאה לכל דור חדש.‬
‫במרכז המחקר ארוך השנים הזה‬ ‫עומדות שלוש נקבות קרובות משפחה.‬
‫המבוגרת ביותר היא פריסקה,‬
‫שיודעת לשאוב טרמיטים מתוך מקלות.‬
‫היא בת יותר מ-60,‬ ‫ואחת מאורנגי הבר המבוגרים בעולם.‬
‫הבאה בתור, הבת של פריסקה, אלי, תמיד אוכלת.‬
‫והאחרונה היא אידן, בתה של אלי,‬
‫שמתקרבת לנקודת הציון‬ ‫החשובה ביותר בחייו של אורנג.‬
‫אפשר לזהות אותה לפי הפוני הזקור שלה,‬
‫התסרוקת שלה מאז שהייתה תינוקת.‬
‫זו אידן, בת שנתיים,‬
‫עם אימא אלי.‬
‫הקשר בין אם האורנגאוטן לילדה‬
‫הוא מהארוכים ומהחזקים ביותר בטבע,‬
‫שני רק לזה של בני האדם.‬
‫אורנגאוטן צעיר מבלה‬ ‫אלפי שעות בצפייה באימו.‬
‫כך הם לומדים‬ ‫אילו ממיני הצמחים הרבים בג'ונגל‬
‫אינם רעילים…‬
‫וחשוב לא פחות, איך לאכול אותם.‬
‫זה חינוך שעשוי להימשך עשור.‬
‫אבל כל זה היה לפני שש שנים.‬
‫אידן עכשיו בת שמונה,‬ ‫ויודעת הרבה על הג'ונגל.‬
‫היא למדה אילו צמחים‬ ‫בים הירוק הזה טובים למאכל.‬
‫מה שעדיין לא השתנה הוא היחסים שלה עם אמה.‬
‫אלי אף פעם לא רחוקה ממנה,‬
‫והצפייה בה היא עדיין‬ ‫הדרך המהירה ביותר של אידן למצוא מזון.‬
‫כמו למשל הטרמיטים האלה.‬
‫בשביל אידן, חלוקת מזון עם אמה זו דרך חיים.‬
‫עד עכשיו.‬
‫המכה הקטנה הזאת היא לא סימן טוב.‬
‫משהו השתנה.‬
‫מישהו חדש הגיע.‬
‫גודלו כמחצית מגודלו של תינוק אנושי,‬
‫והוא כנראה הרך הנולד הראשון‬ ‫שאידן ראתה אי פעם.‬
‫הכול מבלבל למדי,‬
‫אם כי בן המשפחה החדש‬ ‫בהחלט שווה בדיקה מקרוב.‬
‫אבל אימא שלה לא רוצה שהיא תתקרב יותר מדי.‬
‫במשך שמונה שנים, האם ובכורתה עשו הכול יחד.‬
‫עכשיו, שתיים הפכו לשלושה,‬
‫ונראה שהכול השתנה.‬
‫בכל זאת, עדיף ללכת בעקבות אימא.‬
‫אפילו בגיל שמונה,‬ ‫אידן תמיד שומרת על קשר עין עם אימא שלה.‬
‫זה לא קל בג'ונגל הצפוף...‬
‫אבל ללכת לאיבוד זה מסוכן.‬
‫ובכל מקום שאלי נמצאת בו,‬ ‫האוכל תמיד בהישג יד.‬
‫כדי להזין את המוח והגוף הגדולים שלהם,‬
‫אורנגאוטנים מבלים את רוב היום באכילה.‬
‫פירות המלאקה האלה‬ ‫הם רק אחד מתוך יותר מ-300 סוגי מזונות‬
‫שאלי ואידן אוכלות.‬
‫איסוף סוגי מזון מסוימים‬ ‫דורש טכניקות מיוחדות.‬
‫אידן יודעת שעליה תמיד לחקות את אמה.‬
‫אבל כשחטיף יכול לנשוך בחזרה…‬
‫צריך להקפיד על הטכניקה הנכונה.‬
‫אידן תגלה במהרה ששימוש בקצות האצבעות שלה‬
‫אינו הדרך הטובה ביותר לאסוף נמלים.‬
‫כמו תמיד, דבר לא מפריד‬ ‫בין אלי לבין האוכל שלה,‬
‫גם לא הזרוע של התינוק.‬
‫כיוון שעליה להניק תינוק חדש,‬
‫אלי צריכה לאכול כ-3,000 קלוריות ביום.‬
‫עלים הם מרכיב חשוב בתזונה שלהם,‬
‫אבל אפילו עלים מהסוג הנכון דורשים עיבוד.‬
‫כלומר, צריך לירוק את הטאנינים המרירים.‬
‫אורנגאוטנים שזה עתה נולדו ישנים זמן רב,‬ ‫בדיוק כמו תינוקות אנושיים.‬
‫ההבדל היחיד הוא שהם חייבים לעשות זאת‬
‫בזמן שהם אוחזים היטב באימא.‬
‫אחרי כמה שעות של אכילה,‬ ‫אורנגאוטנים אוהבים לתפוס תנומה,‬
‫אבל עכשיו נראה שהתינוק החדש‬ ‫תפס את מקומה של אידן בקן השינה.‬
‫זה קשה לגלות שאימא שלך‬
‫כבר לא מתעניינת בך כמו פעם.‬
‫בקרוב אידן תצטרך למצוא בית חדש ביער‬
‫ולהסתדר בעצמה.‬
‫במקום אחר בשכונה,‬
‫פפיטו, דודה של אידן,‬ ‫מתמודד עם רגע האמת שלו.‬
‫אימא שלו, פיניאטה, עומדת להמליט גור נוסף.‬
‫פפיטו גדול בשנה מאידן,‬
‫וזה סימן ברור לכך‬ ‫שהגיע הזמן שפפיטו ילך לדרכו.‬
‫היציאה לעצמאות היא התקופה‬ ‫המסוכנת ביותר בחייו של אורנג צעיר.‬
‫כדי לעבור אותה בהצלחה, דרושים ידע, ביטחון‬
‫וערנות.‬
‫ואין דרך טובה יותר להפגין ביטחון...‬
‫מאשר לגרש את השדים שבביצה שמתחת.‬
‫אפילו אם זה רק צב לא מזיק.‬
‫התגובה הזאת אולי נראית קצת מוגזמת,‬
‫אבל בקרב האורנגים,‬
‫ידוע שהבנים שובבים יותר מהבנות.‬
‫וזה לא ההבדל היחיד בין המינים.‬
‫כדי לממש את הפוטנציאל שלהם,‬
‫זכרים צעירים שיצאו זה עתה לעצמאות‬ ‫כמו פפיטו,‬
‫צריכים למצוא זכר בוגר‬ ‫שיהווה להם מודל לחיקוי שיוכלו ללמוד ממנו.‬
‫בינתיים, יש לנו הזדמנות לצפות בשימוש‬
‫במיומנות חשובה של שוכני סואק.‬
‫הבשלת פירות עץ הג'מנאנג‬
‫היא מאורע שאורנגים בוגרים‬ ‫מצפים לו בכליון עיניים.‬
‫הפירות מכילים זרעים מזינים מאוד,‬
‫אבל צריך לדעת איך להגיע אליהם.‬
‫לפני שהפירות מבשילים,‬ ‫הם כמעט בלתי אפשריים לפתיחה.‬
‫בתוך כל אחד מהם יש עשרות זרעים,‬
‫המוגנים על ידי אלפי שערות חדות כזכוכיות.‬
‫לאחר הפתיחה, הדרך הבטוחה היחידה‬ ‫להגיע לזרעים עתירי הקלוריות‬
‫היא על ידי שימוש בכלי,‬
‫ולאחר עשרות שנות ניסיון,‬ ‫פריסקה בת ה-60 היא מומחית.‬
‫עם מקל בגודל הנכון,‬
‫היא יכולה להוציא את הזרעים‬ ‫בלי לגעת בשערות המעצבנות.‬
‫האורנגים של סואק‬ ‫הם למעשה היחידים שמסוגלים לעשות זאת,‬
‫אם כי השבחת המיומנות נמשכת שנים.‬
‫נקבות לומדות אותה בדרך כלל עד גיל 14 בערך.‬
‫לרוב הזכרים לוקח קצת יותר זמן.‬
‫צעירים כמו פפיטו וכמו אידן‬ ‫צריכים לצפות בבוגרים בקפידה,‬
‫אם הם רוצים לשלוט בטכניקה הזאת‬ ‫וליהנות ממזון עתיר חלבון זה.‬
‫למרבה הפלא,‬ ‫אפילו אחרי שהם נלעסו על ידי האורנגים,‬
‫הזרעים עדיין מסוגלים לנבוט.‬
‫פריסקה הזקנה יצאה לטיול בשכונה.‬
‫היא באה לבקר את בתה, אלי.‬
‫אולי היא יודעת שאורנג חדש נולד במשפחתה.‬
‫פריסקה היא לא רק אם לשישה,‬ ‫אלא גם סבתא רבתא,‬
‫והגור החדש הוא הנכד החמישי שלה,‬
‫מה שהופך אותה לנקבה המצליחה ביותר בשכונה.‬
‫אבל מערכת היחסים‬ ‫בין נכד מספר חמש לנכדה מספר ארבע,‬
‫אידן עם השיער הזקור, קרירה למדי.‬
‫לכל אורנגית יש סגנון אימהות שונה.‬
‫פריסקה ידועה כקשוחה.‬
‫החוקרים שמו לב שבהשוואה לאימהות אחרות,‬
‫היא נתנה לצאצאים שלה‬ ‫לבכות לעתים קרובות יותר,‬
‫ונכנעה לדרישותיהם בתדירות נמוכה יותר.‬
‫גישה של אהבה קשוחה שעברה בירושה לאלי,‬
‫אשר מיישמת אותה כעת על בכורתה אידן.‬
‫תשומת הלב של אמה ממוקדת כעת בתינוק החדש,‬
‫שנראה שכבש אפילו את ליבה של סבתא הזועפת.‬
‫כמו בן הדוד פפיטו,‬
‫הגיע הרגע שבו אידן צריכה להתרחק מאימא.‬
‫זו תהיה חוויה חדשה לגמרי,‬
‫להיות לבד.‬
‫ובלי אמה,‬
‫היא תצטרך להתמודד‬ ‫עם הרבה אורנגאוטנים לא מוכרים.‬
‫אחד מהם יתעניין מאוד באידן העצמאית יותר.‬
‫סולי בן ה-28‬
‫תמיד מחפש מערכות יחסים חדשות,‬
‫אז כל תנועה בעצים מושכת את תשומת ליבו.‬
‫למרות גילו,‬ ‫סולי עדיין לא הגיע לבגרות מינית מלאה,‬
‫עם לחיים בולטות שנקראות גם כריות לחיים.‬
‫אפילו יחסית לזכר ללא כריות לחיים,‬ ‫הוא עדיין די קטן.‬
‫אבל על קומתו הנמוכה הוא מפצה בנחישות,‬
‫וסולי חסר הכריות הבחין בפנים מוכרות.‬
‫לילי בת ה-21.‬
‫כזכר לא דומיננטי,‬
‫סולי חייב ליזום‬ ‫כשהוא רוצה להתיידד עם נקבות.‬
‫נראה שהיא לא מעוניינת,‬
‫אבל כשאתה זכר ללא כריות לחיים,‬ ‫אין ברירה אלא להתעקש.‬
‫כיוון שהוא ממוקד בלילי,‬
‫סולי לא שם לב שהוא תחת עינו הבוחנת‬ ‫של אוטו בעל השפה השסועה,‬
‫הזכר בעל כריות הלחיים‬ ‫המבוגר אך הדומיננטי של סואק.‬
‫הוא לא מוכן לכך שזכר נחות ממנו כמו סולי‬
‫יתיידד עם נקבות בשטח שלו.‬
‫אוטו ייאלץ להזכיר לו מי הבוס.‬
‫כדאי שסולי ייעלם מהשטח.‬
‫לזכר ללא כריות לחיים יש יתרון אחד,‬
‫הוא יכול לנוע הרבה יותר מהר‬ ‫מזכרים במשקל כבד כמו אוטו.‬
‫אז לא קשה לו להישאר צעד אחד קדימה.‬
‫לאוטו לא קל להפחיד זכר אחר,‬
‫אם הוא לא יכול להתקרב אליו.‬
‫אבל טלטול ענפים‬
‫הוא דרכו של זכר בוגר לומר, "תסתלק".‬
‫המשימה הושלמה.‬
‫לפחות לעת עתה.‬
‫הצליל הזה הוא קריאה ארוכה,‬
‫והוא מושמע על ידי זכר בוגר אחר.‬
‫טיטאן.‬
‫הוא רוצה את כס המלכות של אוטו.‬
‫אם יקבל אותו, הוא יהיה הזכר‬ ‫ שהנקבות הפוריות יבחרו בו.‬
‫אז טיטאן, הטוען לכתר, יוצא למרדף,‬
‫ואוטו בורח.‬
‫קרב עלול להיגמר בפציעה או בגרוע מכך.‬
‫לכן זכרים בוגרים נלחמים זה בזה‬ ‫רק אם הם מוכרחים.‬
‫עדיף שהתחרות תוכרע על ידי הפגנת כוח.‬
‫וטיטאן יודע איך לערער את ביטחונו של הזקן.‬
‫עכשיו, המטרה היחידה של אוטו‬ ‫היא להתרחק מטיטאן כמה שיותר.‬
‫טיטאן אולי הבריח את אוטו,‬
‫אבל הוא עדיין לא הזכר הדומיננטי.‬
‫כדי לזכות בתואר הזה, הוא כנראה יצטרך‬ ‫להתמודד מול יריבים חזקים בהרבה.‬
‫זה לא אחד מהם.‬
‫זה פפיטו.‬
‫עבור זכר צעיר שיצא זה עתה לעצמאות,‬
‫טיטאן הוא מודל לחיקוי מושלם.‬
‫במשקל של כמעט 90 ק"ג,‬
‫טיטאן יכול להשתמש במשקלו כדי להתנדנד‬ ‫במרווחים שבין העצים, וכך לחסוך אנרגיה.‬
‫שווה לנסות, נכון?‬
‫זו הבעיה במשקל נמוך.‬
‫אבל יש דרכים אחרות לעבור בין עצים רחוקים.‬
‫השאלה היא, האם הענף הזה יישא את משקלו?‬
‫אולי זה קצת מסוכן.‬
‫הנפילה ארוכה לביצה שמתחת.‬
‫על החיים ועל המוות!‬
‫הוא לא חסך אנרגיה,‬
‫אבל המשחק הוא חלק מחוויית הלמידה.‬
‫טיטאן משווק את עצמו.‬
‫הגיע הזמן שפפיטו יחזור‬ ‫להתחקות אחר הזכר הבוגר והגדול.‬
‫אם הוא יצליח לצאת מפלונטר הענפים הזה.‬
‫קריאות ארוכות הן לא רק הפגנת כוח‬ ‫והכרזה על טריטוריה.‬
‫מדענים גילו לאחרונה‬ ‫שמדובר גם בהכרזה על תוכניות נדידה עתידיות.‬
‫קריאתו של טיטאן מבשרת לאורנגאוטנים אחרים‬ ‫לאיזה כיוון הוא ממשיך לנוע,‬
‫אפילו עד היום שלמחרת.‬
‫הוא מזהיר מראש‬ ‫כל זכר בוגר אחר שעל פניו יחלוף.‬
‫אלה לא חדשות טובות לאוטו בעל השפה השסועה.‬
‫פעם הוא היה היה מלך סואק,‬ ‫ועכשיו הוא צריך חיי פרישה שקטים.‬
‫זה אולי יתרחש בצד השני של הנהר,‬
‫אבל איך הוא יגיע לשם?‬
‫אורנגאוטנים מפחדים ממים.‬
‫גשר שבו השתמשו קופים עשוי להיות התשובה.‬
‫אבל אוטו שוקל פי עשרה ויותר מקוף לנגור...‬
‫ובנהר שמתחת עלולים להיות תנינים.‬
‫הגלות מרצון של אוטו מסואק‬ ‫מסמלת את סופו של עידן,‬
‫ובלי זכר דומיננטי שביסס את מעמדו,‬
‫זכרים צעירים אחרים ינסו לזכות בתואר הנכסף.‬
‫לכן בקרוב טיטאן ייאלץ להתעמת עם יריב נוסף.‬
‫- שלושה חודשים לאחר מכן -‬
‫במהלך החודשים האחרונים,‬
‫אידן התמקמה בחלקת יער הביצות שלה,‬
‫לא רחוק מאלי, אימא שלה.‬
‫היא חזרה הביתה כמה פעמים,‬
‫אבל תדירות הביקורים האלה ירדה.‬
‫וכמו כל האורנגאוטנים בשכונה,‬
‫היא מתרגלת לחיים בדד.‬
‫אבל היא עדיין רוצה לדעת מה קורה‬ ‫כשאורנגים אחרים מופיעים בסביבה,‬
‫במיוחד אם מדובר בבני משפחה או בחברים.‬
‫זו אולאלה, נקבה צעירה.‬
‫היא לא בת משפחה,‬
‫אבל כאן בסואק, נקבות צעירות‬ ‫ללא קרבה משפחתית סובלות זו את זו בדרך כלל.‬
‫אבל לא הפעם.‬
‫המשפחות של אידן ושל אולאלה‬ ‫מסוכסכות זה זמן רב,‬
‫ואין סימן לנרמול היחסים.‬
‫אידן חייבת לנסות להבריח את אולאלה.‬
‫ההתעמתות עם אולאלה‬ ‫וההגנה על הטריטוריה שלה‬
‫מראה שהיא התקדמה מאוד מאז שעזבה את ביתה.‬
‫היא חוזרת לגרגרי היער שלה,‬
‫עדיין לא מודעת לאורח חדש שהגיע.‬
‫זה סולי, חסר כריות הלחיים.‬
‫הוא בא לכאן כדי להתיידד עם אידן.‬
‫אידן נראית מהוססת.‬
‫היא מעולם לא הייתה לבד עם זכר.‬
‫אידן עוצרת, אולי כדי להעריך את המצב.‬
‫הוא נראה ידידותי,‬
‫אבל אידן לא יודעת‬
‫שלסולי יש אסטרטגיה מחושבת מראש.‬
‫אם הוא יפתח איתה ידידות עכשיו,‬
‫אולי יהיה לו יותר סיכוי‬ ‫כשהיא תהיה מבוגרת מספיק כדי להתרבות.‬
‫אולי המבט הזה היה סימן מעודד.‬
‫אידן מתיישבת עם מקל מלא טרמיטים.‬
‫וכשסולי מדביק את הפער,‬
‫הם חולקים את המקל שלה.‬
‫עד כה, כל מה שאידן יודעת,‬ ‫היא למדה מאימא שלה, אלי.‬
‫אבל הצפייה בסולי היא הזדמנות‬ ‫ללמוד דרכים אחרות לעשות דברים‬
‫ולהרחיב את הידע שלה על החיים ביער הזה.‬
‫היא אומנם עוד לא חושבת על אימהות…‬
‫אבל אולי הזכר הזר הזה‬ ‫מעניין יותר משחשבה בהתחלה.‬
‫לא רחוק מכאן, אלי, אימא של אידן,‬ ‫יושבת על עץ מנגו.‬
‫התינוק שלה משגשג.‬
‫החוקרים האנושיים קראו לו אמן.‬
‫הוא בן שלושה חודשים,‬ ‫ויש לו עוד הרבה מה ללמוד על העולם שסביבו.‬
‫בסואק, טרמיטים הם מראה מוכר מאוד.‬
‫לעומתם, את ציפור הבבלר הביישנית,‬
‫שומעים יותר מאשר רואים.‬
‫יש אלפי מיני בעלי חיים שונים ביער הזה.‬
‫ובכל מקום שאליו יפנו שני האורנגים,‬
‫אמן יתפעל מדברים חדשים.‬
‫בסופו של דבר,‬ ‫אמן יכיר את רוב היצורים האלה...‬
‫ויגלה אילו מהם בלתי מזיקים,‬
‫ואילו מזיקים.‬
‫אלי צריכה להזהיר את בנה מבעלי חיים מסוכנים‬
‫כדי שאמן ידע כיצד להתחמק מהם.‬
‫הכשה של צפעון גומה עלולה להיות קטלנית.‬
‫כפי שנהגה עם אידן,‬
‫אלי תשמור על אמן בקפידה במשך שנים רבות.‬
‫לכן הישרדות פעוטות היא גבוהה יותר‬ ‫בקרב אורנגאוטנים מבקרב כל קוף אדם אחר.‬
‫הגיע הזמן שאלי תיצור קן שינה.‬
‫היא מכינה מזרן מעלים.‬
‫יחלפו שנים עד שאמן יוכל לבנות לעצמו קן.‬
‫הוא ילמד מאימא שלו בדיוק איך עושים את זה.‬
‫אורנגאוטנים בונים קן חדש בכל לילה,‬
‫וזו הפעולה המורכבת ביותר שקופי אדם מבצעים.‬
‫לכל אחד סגנון אחר.‬
‫יש כאלה שאפילו מוסיפים כריות עלים.‬
‫השעה 6:00.‬
‫הגיע הזמן להתעורר.‬
‫למי שנשאר לישון עד מאוחר,‬ ‫אזעקת הבוקר עומדת להישמע.‬
‫גיבונים מסוג סיאמנג.‬
‫מקהלת השחר של סואק.‬
‫שקי הגרון המתנפחים שלהם‬ ‫מגבירים את עוצמת קריאותיהם.‬
‫הקריאות מחרישות אוזניים,‬ ‫אם כמו טיטאן, ישנתם ממש מתחת.‬
‫שוכני יער אחרים כבר בתנועה.‬
‫יש יותר מ-30 מינים שונים של טרמיטים בסואק.‬
‫אלה טרמיטי תהלוכה.‬
‫הם ניזונים מעלים, מחזזיות ומקליפות עץ,‬ ‫שאותם הם מביאים לקן שלהם.‬
‫הם נעים בטורים באורך מאות מטרים.‬
‫טרמיטים ממלאים תפקיד חיוני‬ ‫בהחזרת חומרים מזינים ליער.‬
‫והם עצמם מהווים מקור מזון‬ ‫לקופי אדם גדולים ושעירים‬
‫כמו טיטאן.‬
‫פפיטו עדיין צופה במתרחש.‬
‫כל מה שהוא ילמד מטיטאן‬
‫יועיל לו אם הוא יצמיח כריות לחיים‬ ‫בסופו של דבר.‬
‫אבל לטיטאן יש דברים חשובים יותר על הראש,‬
‫כמו פירות בשלים, למשל.‬
‫והוא יודע איפה יש עץ מלא בהם.‬
‫הוא נע במסלול הקצר ביותר…‬
‫ועוצר רק אם הוא רואה מעדנים אחרים בדרך.‬
‫טיטאן היה בוגר כשהופיע לראשונה בסואק,‬
‫אבל בעשור האחרון‬ ‫הוא מיפה בראשו את כל עצי הפרי,‬
‫וזוכר היטב לא רק היכן הם נמצאים,‬ ‫אלא גם מתי פירותיהם מוכנים לקטיף.‬
‫כדי להוסיף לגופו המרשים עוד מסה‬
‫ולהיות מלך הג'ונגל,‬ ‫הוא צריך לאכול עוד ועוד.‬
‫עד 8,000 קלוריות ביום.‬
‫פפיטו, שלא מצליח לעמוד בקצב של טיטאן,‬
‫התביית על אולאלה, הנקבה הצעירה.‬
‫היא אוכלת פירות של עץ מדאנג בארו.‬
‫סביר להניח שפפיטו מעולם לא היה בקרבתה.‬
‫אז שווה לבדוק אותה מקרוב.‬
‫נראה שהיא מעוניינת בו.‬
‫אבל האם זו הייתה ההיכרות שהיא ייחלה לה?‬
‫קשה לומר.‬
‫מהמרחק הזה, פפיטו יכול‬ ‫באמת לבחון את שיטת האכילה שלה,‬
‫ואולי ללמוד משהו חדש.‬
‫אבל לאולאלה נמאס שבוהים בה.‬
‫עבור פפיטו, למידה מעמיתיו‬ ‫היא חלק נוסף מההשכלה שלו,‬
‫והיא עשויה אפילו‬ ‫להגדיל את סיכויי ההישרדות שלו.‬
‫יש משהו אחר שמטריד את טיטאן...‬
‫ונראה שזו לא יוליה.‬
‫בתור הזכר המוביל,‬ ‫הוא מושך אליו נקבות בוגרות כמו יוליה,‬
‫שמחפשות מערכת יחסים.‬
‫זה מוזר, אבל היא מתקשה‬ ‫להכניס אותו למצב הרוח הנכון.‬
‫אולי יעזור לגרות אותו באזור עדין.‬
‫הגיע הזמן לתכנון מחדש.‬
‫מתנה של כמה עלים, אולי?‬
‫טוב, יש גבול למה שאפשר לעשות‬
‫כדי למשוך תשומת לב.‬
‫או שלא?‬
‫יוליה סוף סוף קלטה את המסר.‬
‫היא משאירה את טיטאן מוסח הדעת למחשבותיו.‬
‫ייתכן שהוא חרד מקריאת התיגר הפוטנציאלית‬
‫של זכר בוגר חזק יותר.‬
‫אידן מצאה פירות מדאנג בארו משלה.‬
‫לצידה יושב סולי בעל הלחיים השטוחות.‬
‫נראה שההתמדה שלו השתלמה.‬
‫כדי להיפטר מהחלקים הלא טעימים של הפרי,‬
‫אידן מסננת את המיץ דרך הפרווה שלה.‬
‫למרבה ההפתעה, סולי משתמש‬ ‫בפרווה של אידן לאותה מטרה.‬
‫אבל האם הוא עבר את הגבול‬ ‫עם הפעולה האינטימית הזאת?‬
‫היא יוצרת מרחק קטן ביניהם.‬
‫סולי בעקבותיה.‬
‫הוא בהחלט עקשן.‬
‫חוקרי סואק מכירים את סולי כידידותי וכשובב…‬
‫אבל הוא לא קולט את הרמזים של אידן.‬
‫השובבות החביבה נתפסת כאיום,‬
‫ולאידן נמאס ממנה.‬
‫אפילו סופת גשם פתאומית‬ ‫לא מקררת את ההתלהבות של סולי.‬
‫זה יותר מדי בשביל אידן...‬
‫וסולי נשאר לבדו להרהר במעשיו.‬
‫הקריאות הארוכות של הזכרים הבוגרים‬ ‫הן ייחודיות כמו טביעת אצבע,‬
‫והקריאה הזו אינה של טיטאן.‬
‫זה זכר בוגר אחר, הנושא צלקות קרב טריות.‬
‫זה ראקוס.‬
‫לפני עשרה חודשים, הוא היה זכר לא דומיננטי.‬
‫מאז, גל עצום של הורמונים‬
‫גרם לו כמעט להכפיל את גודלו‬ ‫ולהצמיח כריות לחיים.‬
‫ראקוס רוצה עכשיו את המקום הראשון,‬
‫אבל הוא עוד לא הביס את היריב הנוכחי שלו.‬
‫זה טיטאן.‬
‫ייתכן שטיטאן לא יצליח להגן על התואר,‬
‫וראקוס נראה כמו יריב ראוי,‬
‫אבל זה גבה ממנו מחיר.‬
‫היד שלו פצועה מאוד,‬
‫האמה שלו שבורה...‬
‫ויש לו קרע בפנים.‬
‫הפצעים האלה יגלידו עם הזמן,‬
‫אבל האגודל הכרות שלו זה כבר משהו אחר.‬
‫למרות הפציעות שלו,‬ ‫ראקוס חייב שמור על ערנות.‬
‫טיטאן עדיין עלול לחזור.‬
‫אבל הוא לא יכול להמתין לו לנצח.‬
‫התשישות תשפיע עליו.‬
‫מעליו חולף סולי, חסר כריות הלחיים.‬
‫לפני עשרה חודשים, כשגם ראקוס‬ ‫היה חסר כריות לחיים, הם היו חברים.‬
‫עכשיו זה השתנה,‬
‫ולזכרים ששואפים לדומיננטיות‬
‫יש פתיל קצר מאוד.‬
‫מתוך חיפזון לצאת למרדף, ראקוס עושה טעות,‬
‫אבל הוא נראה בסדר.‬
‫הוא זקוק נואשות למנוחה.‬
‫אבל אפילו עכשיו,‬ ‫ראקוס מוצא את האנרגיה לשלוח‬
‫עוד מסר אחד לשכונה.‬
‫זו אזהרה לזכרים בוגרים,‬ ‫והזמנה לנקבות בוגרות.‬
‫פריסקה הזקנה היא הראשונה‬ ‫שנענית לקריאתו של ראקוס.‬
‫כשהוא שומע אותה נעה בין העצים שמעליו,‬ ‫הוא נדלק מחדש.‬
‫הוא עדיין לא מבין שזו פריסקה.‬
‫השניים מכירים זה את זה שנים…‬
‫אם כי ייתכן שפריסקה לא ראתה את ראקוס‬ ‫מאז שהצמיח כריות לחיים.‬
‫אבל נקבות זקנות וחכמות כמו פריסקה‬
‫יודעות היטב מי יהיה הזכר הדומיננטי הבא.‬
‫לכן הביקור שלה הוא הבעת אמון‬ ‫בטוען החדש לכתר.‬
‫ואם פריסקה תתעבר שוב ותמליט את בנה השביעי,‬
‫סביר להניח שזה יהיה איתו.‬
‫- שמונה חודשים לאחר מכן -‬
‫נכדה של פריסקה, אמן, בן שנה,‬
‫והוא מוכן לנקודת הציון החשובה הבאה שלו.‬
‫בארבע השנים הראשונות לחייו,‬
‫גור אורנגים נישא על גבה של אמו‬ ‫לכל מקום שהיא הולכת אליו ביער,‬
‫אבל אמן הגיע לגיל שבו הוא רוצה‬ ‫לחקור את העולם הרחק מאלי.‬
‫והוא מקבל הזדמנות לעשות זאת‬ ‫בכל פעם שהיא עוצרת.‬
‫כמו עכשיו, למשל.‬
‫הדרך ארוכה למטה.‬
‫כדאי להחזיק חזק.‬
‫אבל הזמן למשחקים נגמר.‬
‫עכשיו חוקי הפיזיקה נכנסים לפעולה.‬
‫אלי צריכה להפעיל את הכוח הנכון‬ ‫כדי להתגבר על ההתנגדות.‬
‫הזדמנות נוספת?‬
‫אמן חומק ממנה שוב.‬
‫ייתכן שזה המרחק הכי גדול‬ ‫שאמן תפס מאמו עד כה.‬
‫שלוש נקודות מגע מומלצות בדרך כלל…‬
‫אבל איזה פעוט לא דוחק את הגבולות?‬
‫עם זאת, רגע החופש של אמן הוא אך ורק אשליה.‬
‫כמו אימהות בכל העולם,‬
‫אלי, מטבעה, משגיחה על בנה בשבע עיניים...‬
‫וכשמשעמם לו להסתובב לבד,‬
‫הגוף של אימא הוא מגרש משחקים מצוין.‬
‫אידן חזרה הביתה.‬
‫אידן עדיין צריכה ללמוד מאימא דברים חשובים.‬
‫צפייה באלי ובאמן יחד‬ ‫עשויה להיות ההזדמנות הטובה ביותר של אידן‬
‫לראות אימא בפעולה‬ ‫לפני שיהיה לה תינוק משלה.‬
‫האם הסגנון שלה יהיה‬
‫אהבה קשוחה?‬
‫או רכה יותר?‬
‫כמו אצל כל האורנגים,‬
‫צפייה ולמידה הן המפתח להצלחתה של אידן.‬
‫ואחד הדברים שמושכים את תשומת הלב‬ ‫של כל האורנגים הבוגרים,‬
‫הוא חור בעץ.‬
‫יצורים חיים בהם,‬
‫ולפעמים אלה יצורים אכילים.‬
‫אז שווה לבדוק כל חור.‬
‫וכשמשהו מזמזם סביב הפתח,‬
‫כמו דבורים חסרות עוקץ,‬
‫זה אפילו טוב יותר...‬
‫כי זה אומר שיש שם זחלים או דבש.‬
‫חורים קטנים מצריכים מקלות‬ ‫כדי להגיע למה שבתוכם,‬
‫אבל לא החור הזה.‬
‫ללקק את האצבעות!‬
‫והדבר הכי טוב,‬
‫זו ארוחת דבש בלי עקיצות.‬
‫לרוע מזלה של אידן, היא לא שותפה לארוחה.‬
‫אידן צריכה לחפש צנצנת דבש משלה,‬
‫והיא מכירה כזאת.‬
‫כמו במקרה של אלי,‬ ‫חרקים מזמזמים סביב הכניסה.‬
‫זה סימן טוב.‬
‫אבל הם נראים גדולים ומאיימים יותר.‬
‫זה הזמן לחטיפה מהירה.‬
‫הבעיה עם הכנסת היד לקן צרעות,‬
‫היא שזה מכעיס אותן מאוד.‬
‫אולי חופן הזחלים‬ ‫לא היה שווה את כל העקיצות.‬
‫היא למדה את הלקח לפעם הבאה.‬
‫חלפו כמה חודשים‬ ‫מאז הקרב בין ראקוס לבין טיטאן.‬
‫הפצע בעינו החלים יפה,‬
‫והוא ביסס את מעמדו‬ ‫כמלך הבלתי מעורער של סואק.‬
‫כדי להישאר בפסגה, עליו להישאר חזק וחסון.‬
‫טרמיטים עתירי חלבון יסייעו לו בכך,‬
‫למרות שהתעסקות עם עץ רקוב כרוכה בסיכונים.‬
‫אאוץ'!‬
‫היום של ראקוס התחיל ברגל שמאל,‬
‫אבל כאב ראש עשוי להשתפר אחרי משקה קריר,‬
‫וביער הזה, לא קשה למצוא משקה כזה.‬
‫צמח הכדנית.‬
‫קנקן המים הטבעי של היער.‬
‫כל כדנית מכילה‬ ‫תערובת של מי גשמים וחרקים מעוכלים חלקית.‬
‫נחמד!‬
‫כיוון שהוא עכשיו הזכר הדומיננטי,‬ ‫חייו של ראקוס לא ישובו להיות כשהיו.‬
‫הוא ייצור קשרים עם הנקבות בשכונה,‬
‫כמו פריסקה ואלי,‬
‫אבל הוא יתעלם מכל האורנגאוטנים האחרים.‬
‫עם זאת, כמלך שביסס את מעמדו,‬
‫עצם נוכחותו תמנע‬ ‫מזכרים צעירים להצמיח כריות לחיים.‬
‫זה יאריך את שלטונו,‬ ‫שעשוי להימשך אפילו עשר שנים.‬
‫גם אידן התקדמה.‬
‫היא יוצרת כלי ממקל...‬
‫כדי לנסות להגיע למה שנמצא בחור הזה.‬
‫זו הפעם הראשונה‬ ‫שהיא מבינה איך להשתמש בכלי‬
‫בלי שאימא שלה, אלי, מראה לה.‬
‫אבל זה לא הניב את התוצאה הנכונה.‬
‫היא צריכה לחשב מסלול מחדש.‬
‫היא מנסה ככל יכולתה לפתור את הבעיה.‬
‫האם הענף הדקיק הזה יעשה את העבודה?‬
‫המקל ארוך יותר,‬
‫אבל אולי הוא עדיין לא ארוך מספיק.‬
‫יעברו כמה שנים עד שאידן תשביח‬ ‫את כישורי השימוש בכלים שלה,‬
‫אבל המיומנות הזו‬ ‫היא נקודת ציון חשובה במסע שלה,‬
‫סימן בטוח לכך‬ ‫שהיא מוכנה לחיים עצמאיים בג'ונגל.‬
‫בפני אידן יוצבו אתגרים נוספים,‬
‫אבל האתגר הגדול ביותר עבורה‬ ‫ועבור כל האורנגים בשכונה‬
‫יגיע מהעולם שמעבר לגבולות שלהם.‬
‫כשפריסקה הזקנה הייתה בגיל של אידן,‬ ‫אורנגאוטנים חיו בכל רחבי סומטרה.‬
‫עכשיו כבר לא.‬
‫ב-20 השנים האחרונות,‬
‫כשמונים אחוז מהג'ונגלים‬ ‫של האורנגאוטנים בעולם נעלמו.‬
‫אז האם היער של סואק יחזיק מעמד מספיק זמן‬ ‫כדי שפפיטו יוכל להשמיע קריאה ארוכה?‬
‫או כדי שאידן תקים משפחה משלה?‬
‫כיוון שלוקח להם זמן ללמוד,‬
‫קופים אלה, שגדלים לאט, לא יכולים להתמודד‬ ‫עם שינויים מהירים בסביבת המחיה שלהם.‬
‫כיום, רק נהר לימבאנג הצר‬
‫עומד בין ביתה של אידן‬ ‫לבין ההתרחבות האנושית הבלתי פוסקת,‬
‫אבל כל עוד היער בסואק יישאר מוגן,‬
‫סיפורם של קרובינו המדהימים‬ ‫יימשך דורות נוספים.‬
‫זו לבטח אינה בקשה גדולה מדי.‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬