Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Să vorbim despre șampanie.
Șampania nu e o simplă băutură.
E o sărbătoare.
PROBLEME SPUMANTE
Anul Nou e întâmpinat cu șampanie,
care e servită și la toate nunțile.
Șampania înseamnă că începe petrecerea.
Chiar și sunetul dopului e de ajuns pentru a-i entuziasma pe oameni.
Vedeți ce vreau să spun?
Ce are un vin spumant dintr-o mică regiune din Franța
de e așa deosebit?
Legenda spune că totul a început în secolul XVII,
cu un călugăr franciscan pe nume Dom Pérignon.
Dom Pérignon era însărcinat să facă vin pentru mânăstirea sa.
Într-o zi s-a gândit să încerce altceva.
A adăugat drojdie și zahăr în vin și le-a lăsat să fermenteze.
Spre uimirea lui,
drojdia a consumat zahărul și s-a transformat în...
Bule!
Călugărul a luat o gură din elixirul efervescent și a spus...
Vino repede! Gust stelele!
Vedeți voi,
șampania a avut mereu ceva magic.
Iar GR are ocazia de a deveni o parte din acea tradiție
achiziționând unul dintre cele mai vestite domenii din Franța,
Château Cassell.
Avem peste 200 de mărci în portofoliu. Să ne aventurăm pe piața șampaniei!
Și curând... Cine știe?
Am putea gusta cu toții stelele.
Foarte bine, Sydney.
E clar că ai gândit achiziția.
Mulțumesc, Marvin.
De asta te trimit la Paris,
să-i prezinți oferta direct lui Hugo Cassell.
Poftim?
Marvin?
De trei ani, eu fac achiziții în Franța și Anglia.
Ai făcut o treabă excelentă, Ryan.
Dar încercăm să convingem Château Cassell de ani buni, fără succes.
Însă ceva îmi spune că ne va surâde norocul.
Ce zici, Sydney? Crezi că poți să termini până vineri?
Mă duc să-mi fac bagajele.
- Gustăm stelele? - Am exagerat?
- Lui Marvin nu i s-a părut. - Îmi lasă achiziția pe mână!
De obicei, eu duc greul, apoi o preia un idiot.
- Fără supărare. - Ba cam da...
Am apărat Uptown Elle când părea neprofitabilă.
Stillwater Vodka aduce mulți bani.
Chiar și când dau knockout, Marvin mută porțile.
- Amesteci sporturile. - Nu și de data asta!
Pot să le arăt lui Marvin și tuturor că-s gata să preiau controlul.
Dacă e să pierd o achiziție, mă bucur că o preiei tu.
- Bună încercare! - Chiar a fost bună, nu?
Haide!
- Încercam să te ajut, atât. - Precis...
GRUPUL ROTH
Nu mai facem fursecuri și ne uităm la Greu de ucis?
- E tradiția noastră. - Revin până în Ajun.
Bine...
- Ce faci mai întâi? - E o deplasare de serviciu, Sky.
Începe cu Turnul Eiffel!
E un clișeu, știu, dar e o experiență extracorporală să-l vezi în persoană.
N-am timp să văd nimic, Sky. E o șansă imensă pentru mine.
Parcă ai fi mama...
Și ce are?
Știi ce vreau să spun.
Ba nu știu.
Mama visa să aibă propria ei companie. Îi și ieșea, dacă găsea investitori.
Mai ții minte cum vorbea despre Veneția?
Cum avea să bea bellini la carnaval?
Da.
Apoi a fost prea târziu.
Iar noi ne-am promis că o să vedem lumea când o să fim mari.
Eu m-am ținut de cuvânt.
Am străbătut Europa de două ori.
Am mers pe Marele Zid Chinezesc și prin Machu Picchu.
Ai 18 dolari în cont.
Nu asta e ideea.
Ideea e că trebuia să pleci de mult într-o aventură.
Măcar pentru o seară.
Așadar... Promite-mi, surioară!
Promite-mi că o să-ți iei liber o seară.
O seară în care...
să fii Sydney iar.
Bine. Promit.
Prinde-te.
- Fir-ar să fie... - Prinde-te!
- Ești tare enervantă. - Și eu te iubesc.
Bună, Marvin! A avut întârziere zborul. Sunt pe drum spre hotel.
Am modificat puțin propunerea și am pregătit trei prezentări,
după cât timp îmi acordă Cassell.
Bine. Dar nu suntem singurii ofertanți.
Va fi bătaie pe domeniu și pe atenția lui Cassell.
Otto Moller de la Weingut, Brigitte Laurent de la Terrebonne
și un anume Roberto Salazar din Ibiza.
Nu-l știu. Dar stai liniștit, mă descurc.
Știam că am făcut bine să te trimit la Paris.
- N-o să te dezamăgesc. - Știu că nu.
- Bonsoir, mademoiselle! - Bună! Sydney Price.
Rămâneți doar două nopți?
- Da. - Ce păcat!
Crăciunul e minunat la Paris.
Poate stați mai mult data viitoare.
Merci beaucoup.
V-AȚI CONECTAT
SKYLER O SEARĂ, AI PROMIS!
Bonsoir!
Bună! E vreo librărie prin apropiere?
- Caut. - Să aibă și cărți în engleză.
- Vreau un cadou pentru sora mea. - Bine.
Voilà.
Les Étoiles?
Cred că acolo au ce căutați.
- Vă trebuie o hartă? - Nu. Am traseul pe telefon.
- Văd că sunteți pregătită. - Întotdeauna!
Fir-ar!
Scuză-mă!
Parlez-vous anglais?
Oui.
Adică da.
Mă ajuți să găsesc cărțile de autoperfecționare?
Autoperfecționare?
De autodezvoltare.
Autodezvoltare...
Oui.
Da. Mă ajuți să le găsesc, te rog?
Oui. Hai cu mine!
Scuză-mă!
Ce scrie aici?
„Accept marea aventură de a fi eu.”
Simone de Beauvoir.
Ce frumos!
Foarte frumos.
Voilà.
- Da, desigur. Mulțumesc. - Da...
- Cu plăcere. - Să vedem ce avem...
Ghidul suprem către autosabotaj. E bună.
Asta nu...
Dă-te jos din pat și scapă de datorii. E răutăcios, dar adevărat.
Să evoluezi la orice vârstă... E perfectă.
Crezi că sunt pentru mine? Nu, nu sunt pentru mine.
- Sunt pentru sora mea mai mică. - Bine.
A avut câteva greutăți în ultima vreme.
Mă rog, multe greutăți. Foarte multe...
Să nu crezi că n-o iubesc!
Și, dacă e să fiu sinceră, e și vina mea parțial.
Am grijă de ea de când era mică și...
Bat câmpii.
- Scuze. - Stai liniștită.
De la schimbarea de fus orar... Cum lucrezi aici, oi fi obișnuit.
- Nu lucrez aici. - Poftim?
Nu lucrez aici.
Dar te-am văzut ajutând o femeie să găsească o carte.
Les Étoiles e librăria mea preferată din Paris. Petrec mult timp aici.
Evident...
O să-mi deschid curând o librărie exact ca asta.
Dar a mea o să aibă și vinotecă în spate.
- Doar caut locul potrivit. - O librărie-vinotecă!
Da.
N-aș mai pleca de acolo.
Henri.
Sydney.
Enchanté.
Enchantée.
Donc... prima dată la Les Étoiles?
- Prima dată la Paris. - Nu se poate!
Ba da. Și am o singură seară să văd ce e de văzut, deci...
Mai bine o iau din loc.
Într-o singură seară?
C'est impossible.
Știu. De-asta am o listă cu lucrurile pe care trebuie să le văd.
Și intervalul alocat pentru fiecare... Urmează Turnul Eiffel.
De ce?
Fiindcă e Turnul Eiffel.
Și vreau să văd priveliștea de sus.
Știu un loc de unde se vede mai frumos și unde o să fim singuri.
- „O să fim”? - Ar trebui să te duc eu acolo.
Singură n-o să-l găsești.
E foarte drăguț din partea ta,
dar am o rezervare la Café de Flore, pe care n-o pot pierde.
Café de Flore? Nu!
În piețele de Crăciun găsești mâncare mai autentică
și costă doar câțiva euro.
Unde sunt?
- Nu departe. - Să ghicesc. Mă poți duce tu acolo.
Dacă insiști, da, de ce nu?
Ai nevoie de un ghid care să-ți arate orașul
și să te apere de personnes bizarres.
Des personnes bizarres?
Adică străini care se prefac că lucrează în librării
și se dau la turiste neajutorate?
- Crezi că flirtez cu tine? - Nu filtrezi?
Ba da, absolut.
Mi-a părut bine, Henri.
Baftă cu librăria-vinotecă!
Stai!
Știu că pare o nebunie.
Și știu că nu înțelegi nici un cuvânt din ce-o să-ți spun.
Dar vreau să petrec timp cu tine.
Vreau să te cunosc.
Și, dacă vii cu mine în seara asta...
promit să-ți arăt de ce e Parisul cel mai frumos oraș din lume.
Bine, să zicem că merg cu tine.
Ce o să-mi arăți, mai exact?
Crăciunul la Paris.
Nu poți să pleci fără să guști o clătită.
Merci!
Uite, pentru tine.
- Trebuie să guști macarons! - Nu.
- Una! - Ajunge.
Voilà.
- Așa e tradiția! Vin fiert. - Doar un pahar. Am o întâlnire dimineață.
- Cu ce te ocupi? - Nu pot să-ți spun.
De ce, ești spioană?
Ești?
Nu.
I-am promis surorii mele că nu vorbesc despre muncă o seară.
Și, încă de mici, dacă ne prindem, trebuie să ne ținem de cuvânt.
Ce înseamnă asta?
A, păi...
- Fă și tu. - Bine.
Așa te prinzi.
Există o priveliște și mai frumoasă?
Nu m-am mai dat în roată de când eram mică.
Mama mă aducea aici de Crăciun.
Era tradiția noastră.
Veneam doar noi doi.
- A... - Da.
A murit când aveam șase ani.
Îmi pare rău.
A mea a murit când aveam 15 ani.
Am rămas doar eu și sora mea.
Și tatăl tău?
A plecat după ce s-a născut Skyler. Nu prea mi-l mai amintesc.
Dar tu?
Aș vrea eu să plece tata...
Așa grav e?
Tata e...
Ce înseamnă?
Gaură de fund?
Nu?
Ce e?
Nu, îmi place cum o spui.
Vrea să preiau eu afacerea familiei.
Eu vreau doar să-mi urmez propriul vis.
Așa că... ne certăm tot timpul.
„Râsul stelelor are o dulceață a lui.”
Ce frumos!
E din cartea mea preferată de când eram mic. Micul prinț.
- De ce era preferata ta? - E o poveste lungă.
Se pare că avem timp.
Bine.
Mama mi-a dat cartea când aveam cinci ani.
Mi-o citea în fiecare seară, înainte să mă culc.
Dar apoi s-a îmbolnăvit,
iar în curând am rămas singur, exact ca micul prinț.
Dar încă aveam cartea...
și îi simțeam parfumul pe pagini.
O luam cu mine peste tot.
Într-atât încât tata m-a amenințat că o aruncă la gunoi.
Așa că am ascuns-o de el.
De atâtea ori și în atâtea locuri, încât într-o zi am uitat unde am pus-o.
Dar, când mă uit la stele, mă gândesc la mama.
Și, dacă închid ochii...
încă îi simt parfumul.
Așadar...
Da.
De-asta e preferata mea.
Cred că tocmai a devenit și preferata mea.
Ați fost căsătoriți doar doi ani?
Nu pot să cred că îți spun toate astea! Nu-mi stă în fire.
Cred că e de la vinul fiert.
Ce înseamnă?
Intră vinul, iar rațiunea pleacă.
- Francezii au zicale grozave. - Da. Nu mai evita întrebarea.
Bine.
M-a înșelat.
Am fost distrusă.
Iar acum fac glume pe tema asta.
Pare că mi-a trecut, dar nu e așa.
De ce te prefaci că e totul bine?
Încă încerc să demonstrez ce pot.
Șefului meu
și fostului meu.
Și tatei, pe care nici nu-l cunosc.
Par neînfricată, dar mă simt ca o impostoare.
De parcă nu sunt destul de bună.
Știi ce zic?
Oui.
Eu încă încerc să-i demonstrez tatei că pot avea succes singur.
Crede că o să dau greș.
N-o să dai greș. Cred în tine.
Și, dacă ai nevoie de ajutor cu librăria-vinotecă, să-mi spui.
Mă ocup exact cu salvarea afacerilor mici.
Ai grijă!
Te-ai prins.
Chiar!
Skyler avea dreptate. Aveam nevoie de asta.
Nu m-am mai simțit așa bine de mult.
Nici eu.
Uneori poți trăi o viață întreagă într-o singură zi.
Am avut o viață grozavă azi.
Și eu.
MĂ ÎNTORC IMEDIAT, MĂ PRIND
Nu!
APEL PIERDUT MARVIN ROTH
Iată micul-dejun.
Sydney?
Marcel!
- Mademoiselle? - Ajută-mă!
Am întârziat. Vreau un taxi care să mă ducă aici.
Faceți 30 de minute cu taxiul. Sunt lucrări pe Rue de Rivoli.
- E ambuteiaj. - Ce să fac?
O luați prin Grădinile Trocadéro. Ajungeți acolo în 20 de minute.
- Nu se poate și mai repede? - Oui.
Alergați!
Bun...
Bonjour! Sydney Price. Am o întâlnire la ora 12:00.
- Ați întârziat. - Știu. Îmi cer scuze.
Urmați-mă!
Succes!
Merci.
Mulțumesc. Bun...
Mulțumesc mult. Merci beaucoup.
Bună ziua!
- Sunt Sydney Price. - Bună, Sydney! Eu sunt Roberto.
Îmi pare bine, Roberto.
El e Otto Moller de la Weingut, iar ea, Brigitte Laurent de la Terrebonne.
M-a impresionat achiziția Château Drummond de anul trecut.
- Cum l-ai pus pe picioare... - Să lăsăm prostiile, bine?
Bine.
Îl cunosc pe Hugo Cassell de peste 30 de ani.
Și, deși ne certăm legat de aproape tot,
suntem de acord într-o privință: șampania trebuie să rămână în Franța.
Château Cassell are nevoie de eficiență. Nimeni nu e la fel de eficient ca nemții.
Cassell o să vadă că soluția nu e patriotismul,
ci Genauigkeit und Präzision.
Habar n-am ce ai spus, dar sună înfricoșător.
Iertați-mă, dar nu prea înțeleg. De ce ne-a chemat pe toți aici?
Hugo adoră competiția.
Nu-i prezinți ideea ta doar lui, ci și nouă.
Super!
Bonjour!
Brigitte! Domnilor, dră Price...
Așadar...
- Cine vrea să înceapă? - Încep eu.
Domnule Cassell, vreau să fiu sincer cu dv.
N-am muncit în viața mea.
Tata are 30 de miliarde avere
fiindcă a inventat un microcip pentru o chestie.
Nu mă pricep.
Dar ce știu e că la toate petrecerile servesc grand cru de la Château Cassell.
Și dau multe petreceri.
Am venit aici fiindcă ador șampania dv.
Mă tem că, dacă preia cineva domeniul, o să aibă de suferit calitatea...
și petrecerile mele.
Vreți să cumpărați Château Cassell ca să continuați petrecerile?
Château Cassell îmi transformă necazurile în bule.
Luați loc.
Da, domnule.
Mademoiselle Price.
Nu văd cum ați putea să-l întreceți,
dar vă rog să încercați, pentru Dumnezeu!
Acum doi ani ați vândut șase milioane de sticle de grand cru.
Anul trecut, patru milioane.
Producția a scăzut mult din cauza recoltei slabe,
însă a existat cerere în continuare.
Șampania dv. e minunată, dar metodele de producție sunt învechite.
Cu sprijinul Grupului Roth...
Excusez-moi.
Bonjour...
- Sydney? - Henri?
- Ce cauți aici? - Ce cauți tu aici?
Henri e vicepreședintele Château Cassell
și fiul meu.
E fiul dv.?
Vă cunoașteți?
Ne-am cunoscut aseară.
Ne-am întâlnit la Les Étoiles.
Firește! Henri stă mai mult timp la librăria aceea decât la birou.
GRUPUL ROTH
Grupul Roth...
Da. Urma să-i povestesc dlui Cassell despre companie.
- Știu totul despre Marvin Roth. - Da?
Dezmembrează afacerile mici și le vinde celui care dă mai mult.
- Despre ce vorbești? - Despre Château Laberge.
Ryan Garner de la Grupul Roth le-a cumpărat bordeaux-ul
și l-a dat afară din propria-i companie pe Pierre Laberge.
Eu nu știu nimic...
Atunci poate te documentezi înainte să vii să furi o podgorie.
Henri! Ajunge.
Iertați-ne.
Henri are intenții bune, dar e temperamental, ca tatăl lui.
Am sperat mereu că va prelua Château Cassell într-o zi.
Domeniul a trecut din tată în fiu vreme de sute de ani,
dar tradiția ia sfârșit acum, cu Henri.
C'est la vie.
Grupul Roth garantează că rămâneți președinte și după vânzare.
Astea-s doar vorbe goale.
- Pot să dau în scris. - Cum ați făcut cu Château Laberge?
Am venit să vă ascult propunerile pentru Château Cassell.
Eram pregătit să iau o decizie pe loc, dar... s-a dovedit a fi o greșeală.
Nu vreau să-mi spuneți de ce sunteți cumpărătorii potriviți pentru podgorie.
Vreau să-mi arătați.
Vă invit la Château Cassell în weekend.
Până luni voi lua o decizie.
Asistenta mea, Claudine, vă pregătește planurile de călătorie.
E fiul proprietarului?
- Ce șanse erau? - În lumea mea, excelente.
Trebuie să recunoști, e o coincidență dementă.
- Parcă e mâna sorții. - Soarta ne-o scriem singuri.
- Iar citezi din Terminator 2. - Sunt agitată, de-asta citez din film.
Deveniți mai puternici! Sunteți un cântec de Kelly Clarkson!
Poftim?
Unde ești?
La SoulCycle. Apropo, poți să-mi trimiți 500 de dolari?
- Ți-i dau înapoi din influencing. - Când ai făcut tu influencing?
E posibil să-mi pierd slujba din cauza ta.
De ce e vina mea?
Mi-ai zis să-mi iau liber și să nu vorbesc de muncă.
Nu te-am pus să te culci cu fiul proprietarului!
Ce dezastru!
Bun, e un pic de haos, dar nu-ți dai seama că e perfect?
Universul te forțează să găsești echilibrul între muncă și dragoste.
Poți s-o faci, Syd! Ești... Ești un cântec de Kelly Clarkson!
- Te iubesc. - Și eu pe tine.
- Trebuie să închid. - Pa!
E clasa întâi, nu? Nu se vede diferența.
- A ajuns Sydney! - Bună!
- Să înceapă petrecerea! - E ora 09:00.
- Știu! - Scuze...
Mein Freund, n-ai citit despre efectele alcoolului?
Ba da. De-asta m-am lăsat de citit.
Trupul meu e un templu.
Al meu e un castel gonflabil.
Bună ziua, doamnelor și domnilor! Vin, brânză, cafea?
- Brânză! - Oui.
- Vrei și tu, Sydney? - Am intoleranță la lactoză.
Intoleranță la lactoză? În Franța?
Ce noroc pe tine! Eu am intoleranță doar la făcut mișcare.
Sunt în programul de protecție a grașilor.
Mă uit la haine și zic: „Nu încap în asta. Nici în asta. Nici în asta.”
Nu te-ai atins de mimosa.
- Ia-o și gata. - Da!
Bună ziua! Bun-venit la Château Cassell!
Familia Cassell locuiește aici
din 1682, când a fost construit castelul.
Ia să mă servesc eu...
Mergem pe încredere? Mor de sete.
E plăcut aici.
Prea plăcut.
El e Bulles.
- Bună! - Vă simpatizează.
Da. Bună, amice!
Philippe, unde e Hugo?
Mă tem că domnul Cassell întârzie. Are treburi importante.
Vă roagă să-l scuzați. Veți lua cina împreună diseară.
Să vă arăt camerele!
De ce aduci vorba de Château Laberge? Au trecut ani buni de atunci.
Fiindcă îl dușmănește puțin pe Ryan pentru cum s-a purtat cu el.
Firma era supraevaluată când am luat-o. Am făcut ce trebuia pentru profit.
Marvin!
Dacă mi-aș face griji pentru toate firmele care se simt înșelate, aș da faliment.
Ce te-a apucat?
Te-ai schimbat de când ai ajuns acolo.
- Ești de treabă, Sydney. - Mulțumesc.
Nu e un compliment! Arată-mi că poți fi nemiloasă.
Pot. Pot fi nemiloasă.
- Trebuie să fii tare. - Sunt!
- Sunt un cântec de Kelly Clarkson. - Ce?
Nu știu. Scuze.
Tu ai vrut șansa asta. Nu mă face să-mi pară rău.
N-o să-ți pară, jur.
Marvin?
Fă-ți bagajele.
Mi le-am făcut deja.
Bună!
E cineva?
Cine e? Bună, Bulles!
Hopa sus!
Mi-ai lipsit.
- Bonjour, Henri! - Bonjour, Philippe!
N-am auzit când ai parcat.
Fiindcă am un Peugeot nou, electric. Să dai o tură cu el dacă vrei.
- Să ai grijă, prinde viteză. - Așa îmi place.
Da, știu...
V-au sosit oaspeții. Tocmai le arătam camerele.
- Bun... Grinch unde e? - În garaj.
Încă încearcă să scoată ceva din rabla aia.
Mă întorc repede.
Vii cu mine? Haide!
Merde!
- Gata, te recunoști învins? - Niciodată!
O să vezi, o să fie regina paradei auto din Épernay.
Oui... Așa zici mereu și se strică înainte să iasă din garaj.
Nu și de data asta. O să meargă, îți garantez.
Bon alors... Cum a fost drumul?
Ușor. Am introdus adresa, iar mașina a ales cea mai bună rută.
Unde mai e distracția?
Se cheamă progres. Poate ai auzit de el.
- Au sosit toți? - Da, așa se pare.
Dar ce te-a apucat? Nu ai niciodată musafiri de sărbători.
De unde știi tu?
N-ai mai venit de Crăciun de trei ani. Nu veneai nici acum dacă nu era fuziunea.
Și Sydney Price...
- Ce vrei să spui? - Nimic.
Am văzut cum te uiți la ea. Îți stă bine așa, pasional.
- Vrei să sfârșești ca Château Laberge? - Era un vin tânăr, dintr-o zonă proastă.
Noi avem o șampanie cu o tradiție de sute de ani.
- Tradiția nu înseamnă nimic pentru ei. - Pentru tine ce înseamnă?
Tu vorbești? Refuzi s-o duci mai departe.
- Nu despre mine vorbim. - Dar ar trebui!
Merde!
A fost cea mai grozavă zi.
Încă de mic mi-am dorit doar trei lucruri de Crăciun.
Un majordom maimuță, un majordom robot și prieteni ca cei din Prietenii tăi.
Sunt înconjurată de imbecili.
Ce frumos, Brigitte!
- Tu cum sărbătoreai Crăciunul, Otto? - După tradiția germană.
Ne dădeam cu cenușă, ne ghemuiam în umbre
și mâncam marțipan și cârnat, ascunzându-ne de Krampus.
Cine e Krampus?
E jumătate capră, jumătate demon și pedepsește copiii răi de Crăciun.
- Sună înfricoșător. - Soția lui, Frau Perchta, e și mai și.
Înlocuiește intestinele copiilor neciopliți cu gunoi.
Unii o numesc mama reciclării.
Ca mai toți germanii, am aflat că Krampus nu există pe la 25 de ani.
A fost o zi neagră... Dar încă ador Crăciunul.
Pot să stau lângă un copac mort
și să mănânc bomboane din pantofi fără să fiu judecat.
- Bonsoir! - Bonsoir!
Începe...
Bine ați venit!
Sper că v-ați instalat și că vă plac camerele.
Sunt frumoase, mulțumim.
Brigitte...
Chère Brigitte...
- De când ne știm, de 30 de ani? - De 32.
De 32... De-o viață.
Știu mereu când te frământă ceva. Te ascult.
Ne-am dedicat viața afacerii ăsteia,
față de americani, care nu știu diferența dintre șampanie și spumant.
Hugo, tata are podgorii, exact ca tine.
Firma ta trebuie să rămână în Franța,
fiindcă locul șampaniei e în mâini franțuzești, ca ale noastre.
Scuze, n-am înțeles mai nimic.
Nu prea vorbesc franceză.
Firește.
Dar știu un lucru.
Cine nu avansează merge înapoi.
Da! Foarte bine, Sydney. Așa te vreau.
În 2017 ați avut o primăvară caldă, iar viile au înverzit devreme.
Dar gerul din aprilie a ucis 40% din recoltă.
Trebuia să aveți rezerve din recolta din 2015 și 2016,
dar nu ați avut spațiu de depozitare pentru a profita de anii buni.
Prin asta a trecut și Terrebonne.
O să se repete dacă rămâneți blocat în trecut.
Terrebonne va ancora Château Cassell de unul dintre cele mai grozave domenii.
Dl Cassell se îneacă în datorii, iar tu îi oferi o ancoră?
După cum ați cerut, monsieur.
Prima probă din acest weekend!
Vom vedea cât de bine cunoașteți grand cru.
- Vreau să închideți ochii. - Dar eticheta e deja acoperită.
Fiecare recoltă prezintă variații de culoare.
Nu vreau să vedeți cu ochii.
Vreau să vedeți cu nasul, cu limba, chiar și cu urechile.
Închideți ochii.
Aveți în față câte un pahar de grand cru.
Luați-vă paharele și ridicați-le la nas.
Inspirați.
Spuneți-mi ce vedeți.
Pepene-galben, măr galben.
Sydney, tu?
Grepfrut și...
ghimbir.
Excelent!
Otto?
Nu simt nimic.
Mi-am afectat nervii olfactivi în 2016,
într-o partidă violentă de Eisstockschießen.
Roberto?
Marea Mediterană. Saint-Tropez.
Surprinzător! Mai zi-mi.
Era vara lui 2012 și trăiam pe iahtul tatei.
Am cunoscut un marinar agorafob, Gunther, care nu ieșea în larg.
Am avut o relație toridă.
L-am rugat să rămână, dar știam că trebuie să dea piept cu frica de ape deschise.
Atunci a plecat spre Patagonia.
Nava lui s-a lovit de stâncile Capului Horn,
iar el a ajuns pe fundul oceanului.
Îmi pare rău, Roberto.
Sau doar nu m-a mai contactat.
E greu de spus... În orice caz, nu l-am mai văzut niciodată.
Asta îmi transmite șampania asta.
E un grand brut din 1987, alb din struguri negri, ediție specială.
Să dea naiba! Cum ai știut?
Cu asta mă ocup. Beau șampanie, dau petreceri și știu lucruri.
Bravo!
Asta ce mai e?
Nu știam ce să servesc la sosirea voastră, dar Brigitte a avut o idee minunată.
Un grozav platou cu brânzeturi.
Sunt peste o mie de feluri doar în Franța. Brânza nu e numai mâncare.
Face parte din cultura noastră, din istoria noastră.
Să cunoști Franța înseamnă să cunoști și să adori brânza.
Toate bune, Sydney?
Da, firește.
Philippe, dă-i camembert, apoi brie.
O bucată bună de roquefort merge de minune cu sancerre.
Dă-i și o bucată de reblochon. Să nu uiți de munster!
Și, la final, Le Pont-l'Évêque.
- Vive la France! - Vive la France!
- Ce vrei? - M-a rugat tata să văd ce faci.
Cred că e puțin îngrijorat. Ai plecat repede de la masă.
N-am nimic. Sunt doar puțin...
- Ai... - Nu.
- Nu-i nimic. - Am intoleranță la lactoză.
Intoleranță la lactoză?
- Brânza mă urăște. - Nu se poate!
Oui.
E cel mai trist lucru pe care l-am auzit. De fapt, avem o vorbă.
„Tristă ca o masă fără brânză.”
- Aia-s eu... O masă tristă. - De ce n-ai spus nimic?
După toată faza cu „Franța înseamnă brânză”? Nici gând.
Și nu vreau să creadă Brigitte că mi-a făcut-o. E necruțătoare.
- Trebuie s-o iau ușor în seara asta. - Mă tem că nu se poate.
De ce? Ce mai facem?
Măiculiță!
- Henri? - Haide, Otto.
Mergi cu Sydney în prima trăsură.
- Mă tem de cai. - Stai liniștit. Sunt ca niște câini mari.
- Mă tem și de câini. - Și de pisici?
Roberto, te rog! Ia loc.
Toate bune?
Să mergem la Festivalul Luminii!
E cea mai tare zi din viața mea.
Simțeam eu că o să-ți placă, Roberto.
Haideți, selfie cu bradul!
Măiculiță!
- Ți-o trimit prin SMS. - Nein. Pozele irosesc spațiu.
- Haide! Arăți adorabil. - Nein. Fără poze prin SMS!
Bine, gata! Ți-am trimis-o prin AirDrop.
Ăla cine e?
Le Père Noël. Moș Crăciun din Franța.
Mai degrabă Bunoc Crăciun... Vă caut eu mai târziu.
Încerc să ajung pe lista obraznicilor.
Brigitte! Hai cu mine.
- Cred că o să... - Da. Te rog!
Anul viitor vii și tu.
Da, la anul, Brigitte...
Crăciun fericit!
Am ceva pentru tine.
Astea.
- Macarons? - Da. Cele mai bune din Champagne.
Ar trebui să te iert că ai fost nesimțit dacă îmi dai o cutie de macarons?
- Bine, o iau înapoi. - Nu, voiam doar să ne lămurim.
Bine.
Îmi pare rău.
Tata mă înnebunește și...
Cred că mă simt tare vinovat că nu am preluat Château Cassell.
Și mie îmi pare rău.
Când am aflat că nu ești cine credeam că ești, m-am speriat.
Nu sunt chiar prietenă cu încrederea momentan.
În mine poți să ai încredere.
Da!
Cum ies? E afară...
- Trimite-i mesaj și gata! - Nu. E tare ocupat în perioada asta, nu?
- Și ce? - N-ar trebui să-i scriu.
O să fac pe inabordabilul.
Sunt mort de oboseală.
Noapte bună tuturor!
Ar trebui să dormiți bine. Mâine e o zi mare.
- Noapte bună, Brigitte! - Noapte bună!
Ați auzit ce-a zis. Ar trebui să dormim.
Dar nu merge fără să bem un păhărel întâi.
- De ce nu? - Cum de mai ești în picioare?
Nu?
O voce îmi zice să nu mai beau atât, iar alta, să nu mă ascult, fiindcă-s beat.
- Haide, Otto. - Da, bine.
- Mersi că faci presiuni! - Cu asta mă ocup.
Îți dau apă la moară dacă doar mă uit la tine?
Vrei să li te alături?
Da, dar trebuie să mă pregătesc pentru mâine.
Da...
Da, ai dreptate. O să fie o zi grea.
Noapte bună!
Noapte bună, Sydney!
CASSELL, FOTOGRAFIAT ÎN SALA DE DEGUSTARE
Intră!
Bună, Sydney!
- Nu pot să dorm. - Mie-mi spui?
Père Noël are pagină pe OnlyFans.
Ce te frământă?
Henri.
Scumpo, te-ai îndrăgostit în Paris, cel mai romantic oraș din lume.
Dar soarta e crudă, nu puteți fi împreună. Ca-n Moulin Rouge, însă fără tuberculoză.
Doar o nebună n-ar simți că o ia razna.
Mersi.
Vreau să fiu ca tine.
Neînfricată în dragoste...
Crezi că eu sunt neînfricat?
Mă împiedic tot timpul.
Serios?
Dar am învățat să includ asta în dans.
Iubirea e ca un examen pentru care n-ai învățat.
Poți doar să improvizezi și să speri că iese bine.
Speri să ia note mici restul.
- Ia să văd. - Serios?
- Da. - Ești sigură? Bine.
- Doamne! - Da.
Chiar există omul ăsta?
Bună!
Ce se petrece?
Ce faci?
Amice... Bună!
Bună!
M-am dus să...
- Da, și eu. - Bine.
- Bine.
Merde!
Bună!
Bună dimineața, Champagne!
Trezirea! Ne așteaptă o zi plină!
Haideți, treziți-vă! Haide, Roberto!
- E legat de muncă? - Da, Roberto, de muncă.
Sydney! Otto!
- Sunt gata. - Cum de ești gata?
Știți vorba aia, der frühe Vogel fängt den Wurm?
- Pardon? - Prima pasăre prinde viermele.
Iar eu am o groază de viermi.
Scuze!
- Și tu, Brigitte. - Ce?
Schimbă-te, Henri.
Haideți, oameni buni!
Majoritatea oamenilor cred că iarna nu e activitate în podgorii.
Cât se poate de fals!
De fapt, iarna suntem și mai ocupați decât primăvara.
Totul începe aici, cu tăierea.
Dacă nu e făcută cum trebuie, vița se umple de putregai și de insecte.
Dacă e făcută corect, îi merge bine zeci de ani.
Să trecem la treabă și să vedem cine se pricepe.
Da, bine!
Alegeți-vă câte un rând și luați-vă foarfeca.
Iartă-mă!
E permis? Pot să fac asta?
- Da. - Mamă!
Uite, tai la fel de două ori.
- Bine. - Așa!
- Haide, Roberto! - Am terminat.
- Nu, încă puțin. - Simt că eliberez vițele.
Le era frică, erau îngrozite, iar acum le fac circumcizie.
Trebuie să tai tot.
- Poftim? - Da.
Aici și aici. Unu, doi.
- Bine. - Da, e bine.
Mi-ar prinde bine o pauză de șampanie.
Așa mai merge!
Încă nu e bună de băut, Roberto.
Întâi trebuie să îndepărtăm sedimentele depuse pe sticle.
În acest scop, sticlele sunt rotite câte 90 de grade
de-a lungul lunilor de iarnă.
Se cheamă girație.
Iei prima și a patra sticlă și le rotești. Apoi treci la rândurile următoare.
Să știți că e o cursă!
O cursă contracronometru și împotriva celorlalți.
- Da. - Ce înseamnă asta?
- „Acum contează doar cârnații.” - Tot nu m-ai lămurit.
- Otto. - Da.
Roberto. Sydney.
Ești gata, Henri?
- Ale mele-s prăfuite. - Te mai pricepi?
- Ne dați niște mănuși sau... - Tu ce zici?
Pe locuri, fiți gata, start!
- A zis cumva să începem? - Da.
- Apucă-te și tu! - Îți dau un avans.
- N-am nevoie. - Zău?
Ba am nevoie.
- Gata! - Gata!
- Prima! - Ba nu.
- Ba da! - Să vedem reluarea.
Adu caseta!
O mână pe prima, una pe a patra, iar apoi rotești puțin.
Gata!
- Ce se întâmplă aici? - Ne întrecem la împodobit bradul.
Tare ciudat!
Mulțumesc. Da, vreau să amintească de Chuck E. Cheese pe ciuperci.
Tu ce temă ai, Otto?
Indispoziția.
Am înțeles... Aveți planuri de sărbători?
Da, dau petrecerea mea anuală, urmată de petrecerea de Anul Nou
și petrecerea cu Moș Crăciun secret bazată pe Se7en, „Ce-i în cutia de cadouri?”
Mă uit la Stirb Langsam cu familia. Se mai cheamă și Mori încet.
- Voi îi ziceți Greu de ucis. - Și voi vă uitați la Greu de ucis?
Da, dar în Germania e o tragedie.
- Bietul Hans Gruber! E profund neînțeles. - Ba cred că Hans Gruber era terorist.
Pentru noi e mai degrabă ca Robin Hood.
Fură de la lacomii stăpâni ai corporațiilor.
Corporația Nakatomi a pus viețile angajaților în pericol
pentru niște mărunțiș.
Robin Hood dădea săracilor.
Nu știm ce voia Hans să facă cu banii. Poate avea de gând să deschidă școli.
- Cum rămâne cu John McClane? - Cowboyul care abia așteaptă să tragă?
Tot haosul ăla e din vina lui, cu „luați de-aici, nesimporcilor” al lui.
- Hans Gruber era un hoț gentleman. - A aruncat în aer Nakatomi Plaza!
Nimeni nu e perfect.
- Bine. - Otto!
A, da, o să-mi țin prezentarea.
Da. Bun...
Îți prezint cea mai grozavă rețea de distribuție din lume.
Uite ce repede trec sticlele prin economie!
Zici că nici nu există gravitația, adică taxele.
Aoleu, e Krampus!
A venit să strice Crăciunul și să oprească distribuția de Château Cassell în Europa.
FABRICA WEINGUT IMPORTS
Nu și anul ăsta, Krampus!
Te va opri Weingut.
Nu!
Weingut Imports. Apără Crăciunul de Krampus și în viitor.
Krampus, Krampus, Krampus
A fost... Aici se încheie prezentarea mea.
- Pot să te invit s-o vezi din nou? - Nu, lasă.
Am și varianta regizorală.
E cu 68% mai lungă și conține mult mai multe informații pentru creier.
Întâi te asiguri că șampania e cât se poate de rece,
iar apoi înclini sticla la 30-45 de grade și cauți linia de bule.
Acolo sabrezi sticla.
Scuză-mă, Roberto, dar ce legătură are asta cu Château Cassell?
Trebuia să-mi faci o propunere de afaceri.
Știm amândoi că nu mă pricep decât la maimuțăreli.
Dar știu să mă distrez.
N-o să meargă.
Îți trebuie o sabie ca să sabrezi sticla. De acolo vine termenul.
Doamne!
După cum vezi, după ce Terrebonne cumpără Château Cassell,
șampania ta va fi distribuită într-o gamă largă de teritorii,
mai ales pe piața asiatică, inclusiv în Singapore, Coreea de Sud și India,
unde vânzările au crescut mult în ultimii ani.
Toate bune, Hugo?
Iartă-mă. Continuă, te rog.
Vestea bună e că te ajutăm să depășești barierele comerciale la intrarea pe piață,
o provocare pentru producătorii francezi, situația fiind în continuare complicată.
Monsieur Cassell?
Frumos, nu?
Dacă te uiți la vie, zici că doarme.
Dar dimpotrivă.
Se întâmplă atâtea dincolo de suprafață...
Hai să facem o plimbare, Sydney.
Bine.
Îți place la Épernay?
N-am mai văzut un loc așa de frumos.
Mă gândeam eu că o să înțelegi.
Nu toată lumea înțelege.
Vezi?
Pe dealul acela m-am căsătorit.
La 19 ani. Îți dai seama?
Acolo s-a născut Henri.
Eram în podgorie și tăiam vița când i s-a rupt apa lui Sophie.
Abia am ajuns la castel înainte să se nască el.
Așa e Henri, impulsiv.
Soția mea era totul pentru mine.
Dar apoi s-a îmbolnăvit.
Când boala a secătuit-o de viață, m-a secătuit și pe mine.
Trebuia să fiu mai puternic pentru Henri.
Dar...
de-abia mai eram în stare să merg.
Așa că am făcut singurul lucru pe care îl știam. Am muncit.
Noi nu spunem „mi-e dor de tine”. Spunem tu me manques.
Înseamnă „îmi lipsești”.
Exact asta simt de când a murit Sophie.
Așa mă simt și legat de Henri.
Îmi pare tare rău de Sophie.
Dar nu trebuie să-ți lipsească Henri. E încă aici.
Henri nu vrea să aibă de-a face cu mine.
Nu prea cred. Cred că și tu îi lipsești.
Bulles!
Henri, Sydney, crama. O știi bine.
Otto, vii cu mine în vie. Roberto, Brigitte, vedeți în castel.
- Haide. - Bulles!
- Cățeluș!
Bulles!
- Face des asta? - Tot timpul.
Stai liniștită, îl găsim.
Cum a fost întâlnirea cu tata?
N-a fost o întâlnire. A vorbit doar despre tine.
Stai să ghicesc. M-a înjurat că nu i-am călcat pe urme.
Nu, de fapt, a...
Mi-a zis cât îi e de dor de mama ta
și cât îi e de dor să te aibă în viața lui.
Ce-a mai zis?
Cred că ar trebui să-ți spună el.
Nu-mi dau seama de unde se aude.
Poate ar trebui să ne despărțim. Ne vedem la intrare.
Bine.
Bulles!
Bună, amice!
Ce faci aici? Bună!
Te căutam.
Te-am prins.
MICUL PRINȚ
Aici erai! L-ai găsit?
Da.
Obrăznicătură!
Am găsit și asta.
Mon dieu!
Și în engleză?
Cele mai dificile drumuri duc la cele mai frumoase destinații.
Francezii chiar au zicale grozave.
Așa e.
Ce zici de bradul acesta neobișnuit?
E superb!
Henri, vreau să-ți prezint pe cineva.
- Bună, Syd! - Ce cauți aici?
Marvin era cam îngrijorat că nu faci progrese,
așa că m-a trimis aici să te ajut.
N-am nevoie de ajutor.
Scuze!
Salut!
- Cine ești? - Salut!
Ryan Garner, Grupul Roth.
Aha...
Te rog să ne scuzi, trebuie să stăm de vorbă.
Eu și mama ta stăteam des aici după cină.
Îmi amintesc.
Îmi dai voie?
Mai ții minte că jucați leapșa în vie?
Râdeați atât de tare, că abia mai puteați respira.
Încă te gândești la acele vremuri?
Mereu.
Vreau să-ți spun ceva.
Ceva ce trebuia să-ți spun de mult...
Îmi pare rău.
Îmi pare rău că n-am fost mai puternic când aveai nevoie de mine.
Dar să știi că îți sunt alături acum.
Și o să fiu mereu...
dacă îmi dai ocazia.
Știu că...
Știu că ai vrut mereu să preiau Château Cassell, dar...
Dar trebuie să-mi găsesc singur drumul.
Îmi pare rău, tată.
Nu-mi pot dori nimic mai mult decât să-ți urmezi calea.
Ce te-a făcut să te răzgândești?
Sydney Price.
Oui...
Da, are efectul ăsta.
Ai reușit, Syd.
Avocații lui Cassell ne-au contactat să începem negocierile.
Marvin negociază și cu Takami Imports.
Despre ce vorbești? Hugo nu mi-a spus nimic.
Lui Hugo îi spunem ce trebuie să știe.
Și... nu trebuie să știe.
Până după înțelegere, când transferăm firma japonezilor.
Grupul Roth se alege, fără riscuri, cu 50 de milioane.
Și e doar meritul tău.
Și Hugo?
I-am promis că poate rămâne în firmă.
După ce îi preia Takami, contractele anterioare vor fi anulate.
Asta ți-ai dorit.
Ai venit să preiei Château Cassell și ai reușit.
Misiune îndeplinită!
Ai dreptate.
Am venit să ajung la o înțelegere,
ca să-l fac mândru pe Marvin și să aduc mulți bani grupului.
Am făcut tot ce-mi propusesem.
Dar m-am răzgândit.
O să amestec niște termeni din sport, ca să înțelegi și tu.
Ești în ultimul sfert,
la linia de 7 metri.
Fie arunci la coș și înscrii, fie stai pe bară tot restul carierei.
Henri?
Auzi?
A fost o greșeală.
Ce anume?
Mi-am spus că vin aici ca să-l protejez pe tata.
Dar de fapt am venit ca să te văd pe tine.
Însă știu că n-am putea fi împreună.
Ce vrei să spui?
În seara asta am văzut o fațetă a tatei...
despre care uitasem că există.
Henri...
Mâine trebuie să fiu alături de tata, cum o să fii și tu alături de firma ta.
Cred că e mai bine să ne luăm rămas-bun acum.
Rămas-bun?
Au revoir, Sydney.
Merde!
- Bună! - Bună, Hugo!
- Mă primești aici? - Te rog.
Cum merge cu mașina?
Sunt gata să mă recunosc învins.
Știu cum e.
Mama avea un Fiat din '65.
- Serios? - Da.
Îl repara singură când se strica, adică tot timpul.
Ne-am mutat mult.
Am stat la mătușa, la bunica și...
la câțiva iubiți care n-au durat.
Când era timpul să plecăm, repara Fiatul și o luam din loc.
Făcea totul să pară o aventură.
Stăteam până târziu și ne uitam la filme la care eram prea mici să ne uităm.
Cum ar fi...
Terminator 2.
Și Greu de ucis, desigur.
La orice film în care eroul nu prea avea șanse de reușită.
Apoi am crescut și nu mai era așa distractiv.
Am început să-i port pică.
Dar acum știu că făcea ce putea cu ce avea la îndemână.
În felul ei, a fost eroina propriei ei povești.
Ei bine...
- Am nevoie de mama ta acum. - Și eu.
A muncit din greu.
Tot ce mi-am dorit a fost să reușească.
De-asta m-am apucat de asta.
Când salvam o mică afacere, parcă o salvam și pe ea.
Sună prostesc, nu?
Nu prea.
Ani de zile am încercat să-mi salvez soția,
apoi podgoria.
Dar nu pot salva nici măcar rabla asta.
- Ai verificat carburatorul? - Da.
Dar duzele de ralanti?
Haide, drăguțo!
Așa!
Păcat că am ratat parada!
- Mai bine mai târziu decât niciodată. - Așa e.
Sydney...
Spune-mi ce te frământă cu adevărat.
Amice!
Auzi?
Să nu mai alergi după iepuri, bine?
- La revedere, Philippe! - La revedere, mademoiselle!
Bine, să zicem că merg cu tine.
Ce o să-mi arăți, mai exact?
Crăciunul la Paris.
Bună dimineața tuturor!
A fost o plăcere să ajung să vă cunosc weekendul acesta.
M-ați impresionat cu toții
prin propunerile voastre pentru viitorul domeniului.
După cum știți, pentru mine e mai mult decât o companie. E viața mea.
- N-o așteptăm pe Sydney? - Nu e nevoie, Otto.
- Sydney a plecat aseară. - Cum adică?
- Cine obține contractul? - V-ați înțeles?
Felicitări, Sydney!
Scuze, sufăr de felicitări premature.
Bună asta, Roberto! Mă faci să râd.
De-asta îți vând ție Château Cassell.
Stai, ce?
- Ce? - Ce?
Îi vinzi clovnului ăstuia? Ce ai în cap?
Tată, ești sigur?
Șampania nu e ca alte vinuri.
Șampania e pentru distracție, iar Roberto e distractiv.
- Faci o mare greșeală. - N-ar fi prima oară.
Era să fac una și azi și să semnez cu compania ta.
Apoi Sydney mi-a zis ce ai pus la cale, cum avea să mă înșele șeful tău.
Ce gaură de fund!
Nu, Hugo, fii rezonabil! Roberto e un prost.
Nu înțelege Franța. Nu înțelege viticultura.
Să știi că are dreptate, Hugo.
Tot ce știu despre Franța e din Ratatouille.
- Ador desenul ăla animat. - E clasic.
Habar n-am cum să conduc o afacere.
Nu pot să-ți dau banii și să fim parteneri?
Roberto, trebuie să fac rost de 60 de milioane de euro
sau banca o să-mi execute domeniul.
Slavă Domnului! Credeam că o să zici o sumă uriașă.
- E amuzant fiindcă e adevărat, nu? - Da.
Sunteți nebuni de legat.
Are dreptate. Sunteți nebuni amândoi. Știi asta, nu?
Mă bucur pentru tine.
În branșa asta, trebuie.
Nu mă așteptam. Nu știu ce-o să iasă.
Acum ce facem?
Bem.
- Noroc! - La fix!
- Santé! - Nemții au o vorbă.
„Totul are un capăt. Mai puțin cârnații, care au două.”
Aveți multe zicale despre cârnați, nu?
Aș vrea să-mi fi luat rămas-bun de la Sydney înainte să plece.
Putem crea un grup de mesaje, ca să ținem legătura.
- Serios? - Da.
N-am avut niciodată destui prieteni pentru un grup de mesaje.
Mulți mă consideră sumbru.
Fugi la Henri.
Genul pesimist...
Nu contează dacă ești pesimist sau optimist.
Tot ce contează e că putem să bem.
O să-mi spui că-s idiot că l-am ales pe Roberto?
Nu, eu sunt idiot.
Am greșit enorm cu Sydney.
Așa e.
Și ce-o să faci?
Ce vrei să fac?
E prea târziu.
Niciodată nu e prea târziu.
Du-te!
Grăbește-te!
Philippe!
Ce viteză prinde!
Ce se petrece?
N-am mașină.
Cum de...?
Sydney.
Merde!
- Bonjour! - Bonjour, Marcel!
Cum a fost excursia în Champagne?
- Cum se spune „catastrofă”? - Catastrophe?
Firește! Mereu sună mai bine în franceză.
- Ce s-a întâmplat? - Păi...
N-am semnat înțelegerea, mi-am dat demisia și m-am ales cu inima frântă.
Toate într-un weekend.
Dar m-am și îndrăgostit,
am găsit o forță interioară neașteptată și mi-am făcut prieteni.
Deci am avut probleme „spumante”.
Adică?
Adică probleme nu chiar atât de mari.
Majoritatea s-ar simți norocoși să le aibă.
- Pare că a fost o excursie grozavă. - Da, chiar a fost.
- Mulțumesc pentru tot! - Cu plăcere, mademoiselle.
- Vă chem un taxi pentru aeroport? - Te rog!
Dar trebuie să oprim altundeva întâi.
Bine.
Scuzați-mă! Bună ziua! O caut pe o clientă a dv., Sydney Price.
O clipă, vă rog.
Îmi pare rău, dra Price a plecat dimineață.
Merci.
Monsieur!
Cred că vă pot ajuta.
Sydney!
Cum ai știut că sunt aici?
De la portarul hotelului.
Marcel...
Firește.
Te-ai întors după cărți?
Da, dar am găsit altceva.
CUM SĂ FII TU
Pentru sora ta?
Nu, pentru mine.
Îmi pare rău.
M-am purtat ca un idiot.
Din nou...
Poți să intervii când vrei.
Nu.
Te descurci și singur.
Să știi că...
Aș vrea să pot exprima ce simt.
Dar, când încerc în engleză, nu-mi iese.
Stai liniștit.
Mai bine plec. Am avion peste câteva ore.
Bun...
Sydney!
Tu me manques.
Și tu îmi lipsești.
UN AN MAI TÂRZIU
- Crăciun fericit! - Crăciun fericit tuturor!
- Crăciun fericit! - Vă așteptăm la cină diseară.
De data asta fără brânză, promit.
- Poate cu puțină brânză. - Nu!
„Și copiii tot țipau, dar Krampus nu se oprea.”
- Mai bine le-o citești pe asta. - Venea partea cea mai tare.
Bună! Skyler te cheamă?
Fă ce-ți place și n-o să muncești o zi în viață. Nu, Philippe?
Sunt asociat din umbră. Hugo nu prea mă lasă să vorbesc.
- Bulles! - Nu crede că pot să tac.
A zis că nu rezist nici cinci secunde fără să spun ceva.
Pot să tac. O vorbă nu scot!
Cum a mers azi?
Ținând cont că Roberto ne bea majoritatea profitului,
Le Petit Rêve încă are deficit.
Dar n-o să mai aibă după ce adăugăm vânzările de Crăciun.
Ți-a spus cineva că ești o directoare de operațiuni foarte sexy?
- Tu, dimineață. - Da?
Dar unele lucruri merită repetate.
Crăciun fericit, Sydney!
Crăciun fericit, iubitule!
A deschis mesajul și l-a citit, dar mi-e teamă că o să-mi dea cu flit.
Probabil duce cadouri multora, dacă înțelegi unde bat.
Să-i scriu, Philippe?
Mă înțeleg bine cu Père Noël.
E o chestie de sezon.
Bulles!
SFÂRȘIT
Subtitrarea: Alexandra Țone