Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Stanite. Tu ćemo stati.
To još nije to.
Što je sad?
Ne ljuti se, samo radimo.
Ne ljutim se, samo smo deset puta to ponovili.
Nisam ja kriva što je ne možeš poljubiti.
Trebaš je stvarno poljubiti.
Moje su usne bile na njezinima.
Ali problem je u značenju iza toga.
Želite pobjeći zajedno
jer želite uništiti što ste izgradili i krenuti iznova.
Mora biti divlje, slobodno.
Intenzivnije? -Da, intenzivnije, tako je.
Više...
Nešto stvarno!
Tehnički gledano, više otvorite usta,
više radite usnama, neka bude manje strukturirano.
Nestrukturirani pokreti usnama. -Dobro, idemo.
Recite mi iskreno,
što vas je navelo da se udate za tog čovjeka?
Izvanredan je.
Ne lažite.
To još nije to. -Dosta!
Onda ti to obavi. -Dobro.
Dobro... Oprosti.
Ja ću biti ti, a on će biti ti, dobro?
Ne lažite.
Dobro, mislim...
Tako nekako. -Da, nije loše.
Osjetio si? -Da.
Sljedeća scena?
Sigurno.
Za sljedeću scenu, mislila sam da bismo svi mogli...
Nora?
Jesi li vidio Noru?
Gdje je Nora? -Ne znam.
"Gdje sam?"
IZA KULISA LJUBAVI
Ivanov je depresivan lik.
Depresija stvara taj osjećaj odvojenosti
s prerazvijenim superegom.
To me podsjetilo na Martyja McFlya u "Povratku u budućnost 2".
Jer on se vrati
i vidi sebe kako djeluje.
Osim toga, citirat ću Wittgensteina o kojem smo govorili:
"Granice mojega jezika granice jesu mojega svijeta."
Dakle, tu se susrećemo.
Marty McFly i Wittgenstein.
Tu možemo stati.
Premijera je ubrzo, ali bit će predivno.
Hvala vam. -Hvala.
Baš zanimljivo.
Imaš trenutak? -Da.
Jesi li razmislila o parketu?
Parket je prelijep,
ali preskup.
Preskup? -Da.
Bit će vrhunac predstave!
Dame i gospodo, uskoro stižemo na kolodvor Paris Est,
posljednju stanicu vlaka.
Henri!
Ovo je važno. Dobro sam se naradio da si sredim audiciju.
Cijeli Pariz želi upasti. -Da?
Da, Noémiein prvi film bio je nevjerojatan,
uvjerljiv, odlične recenzije.
A tu je i François Graziani. Svi su mu filmovi hitovi.
Upravo sam ga vidio na plakatu.
Da, posvuda je. U tvojem kraju nema interneta?
Šalu na stranu, možda bude još audicija,
ali ne toliko.
Bez brige, motiviran sam.
Da, ali svi su motivirani.
Teže se probiti kasnije u životu.
Kasnije u životu? Ne pretjeruj.
Zbog društvenih mreža, tridesete su nove pedesete.
Da. -Što da onda radim?
Rekao sam im da ti je 26.
Šališ se?
Ne, to ništa ne mijenja.
Zašto si onda to rekao?
U čemu je problem?
Ne znam lagati.
Glumac si, podsjećam te.
François glumi sociologa koji ostaje bez prihoda.
I kako bi se snašao,
pljačka s najboljim prijateljem.
Komedija? -Između ostalog.
Tematika je socijalna, pustolovna, o prijateljstvu.
Da, i što je vrlo važno,
uzdižemo likove da naglasimo njihovu pustolovnu stranu.
Grožđa? -Vidiš?
Ne, hvala.
Počinjemo realistički. -Kušaj ih.
Film je kritika sustava,
ali onda se mora pojačati.
Ukusno je.
I likovi na kraju pronađu nešto više od novca.
Nešto neopipljivo i transcendentno.
Shvaćaš? -Sklonost riziku?
Podsjeća li te na nešto? -Pogledaj me.
Pustolovina mi je u krvi.
Dugo se poznajete? -Da.
Ovo nam je drugi zajednički film.
Oduševili su me njezini kratki filmovi.
Svašta. -Morao sam surađivati s tobom.
François čita ljude,
vidi njihov potencijal.
Da počnem snimati? -Može.
Pročitala sam tvoj životopis.
Imaš puno kazališnog iskustva za 26-godišnjaka.
Da, zato što...
Počeo sam mlad.
Na faksu smo osnovali trupu
i izvodili sve predstave zajedno.
Sve sam ih gledao.
Molim?
Super su mi sve tvoje predstave s Norom Kerber.
Bile su sjajne.
Hvala.
Možemo početi?
Da, oprosti.
Predstavit ću se. Zovem se Henri.
Tvoji su voljeli Balavoinea?
Imali su njegove slike posvuda.
Moji su prijatelji mislili da je to moja teta.
Da?
U potpunosti.
Znam. Dogovorimo to pa ćemo razgovarati.
Čujemo se uskoro. Bok.
To je bila Noémie. Oduševio si ih.
Sigurno? -Da, zašto?
Nisam imao takav dojam.
Prestani, bio si joj super i želi surađivati s tobom.
Što mi to želiš reći?
Dobio si ulogu!
Ponosim se tobom.
Nisam ništa učinio.
U tome si najbolji.
Reci Nori!
Da, znalo je biti i koreografije.
Koreografije? -Nekakve koreografije.
Mislim da sam gledao reportažu o tome.
To je borilačka vještina hrvanja.
Simbolična je, estetska,
politička i...
Što?
Rekla si politička.
Obuća je svakako politička.
Nije. -Jest.
Ali ljudi biraju obuću i time nešto poručuju.
Jesi li kad vidjela obuću da glasa?
Ne, ali odjevna je kombinacija politička.
Od 6. do 12. sve si odradila? -Nikako.
Do svoje 13. -To si radila šest mjeseci.
Pogledaj ovo.
Donijela si ih?
Kvragu, oprosti.
Je li ti računalo u redu? - Mislim da jest.
"Idi ako trebaš raditi."
"Nisi li mi trebao nešto reći?"
"Nema veze, to može pričekati."
"Dobro, sad mi je lakše."
"Hvala."
Idemo? -Da.
Kvragu.
Što? Što je bilo?
Znam.
Oprosti, sjećaš se
kako si zapeo na kraju drugog čina?
Mislim da imam rješenje.
Sad radiš? -Čekaj, moram ovo zapisati da ne zaboravim.
Sjećaš se da sam bio na audiciji za jedan film?
Da. -Dobio sam ulogu.
Ozbiljno?
Da, ozbiljno.
Kad je to?
Počinje odmah.
Ali kako?
Radimo na predstavi.
Ivanov je u svakoj sceni. Što ćemo?
Zar ne vjeruješ u višezadaćnost?
Nisam nikad bio u filmu, volio bih pokušati.
Ne bih bio prvi koji radi na predstavi i filmu istovremeno.
Prvi koji bi to dobro odradio, možda.
Bit će sve u redu, vjeruj mi.
Imaš novi scenarij?
Nemam.
Dat ćemo ti ga.
Michaële, možeš li naći Henriju najnoviji scenarij?
Nije bitno za danas.
Promijenila sam završetak, bio je previše...
Izravan.
Reći ćeš mi što misliš? -Naravno.
Tvoja i Françoisova dnevna soba.
Sviđa ti se? -Odlično izgleda.
Ne znam baš za onaj kauč.
Zašto? U čemu je problem?
Samo mu nešto nedostaje, shvaćaš?
Da, vidim.
Duša?
Da, ili nekoliko jastuka.
Pet minuta.
Moramo ići.
Danas smo u gužvi, žao mi je.
Izmijenili su raspored, kaos je.
Morat ćemo početi odmah.
Nećeš imati vremena za odmor.
Odmorio sam se u vlaku.
Da donesem čaše?
Ne, boce su u redu.
Odlično. Preodjeni se.
I počinjemo, može? -Da.
Vidimo se ubrzo.
Kako je?
Dobro došao, stari.
Upoznao si ekipu? -Da, dio.
Svi su zaista super, osim Lou.
Prestani! -Bok.
Ovo je Henri. Odličan glumac.
Dobro došao, Henri Odlični Glumče.
Evo tvojega kostima, možeš se ondje presvući.
Hvala.
Kako profesionalno.
Bože, prestani smetati.
Požuri se, dođi.
Ne brini se, Henri.
Kad svi kasne, to znači da nitko ne kasni.
Idemo na piće večeras?
Ne mogu, moram stići na vlak.
Da, tvoja proba.
Koja predstava?
"Ivanov".
Volim tu predstavu! - Nisam je gledala.
Pokušao sam te odvesti.
U redu, idemo gledati Henrija.
Dobro.
Spremni? -Spremni.
Hvala.
Policija, stani!
Stani!
Zašto je tako spor?
Kvragu.
Dobro, rez!
Rez.
Završavamo.
Scena 27C, 6. pokušaj, završavamo.
Dakle...
Nije uvjerljivo. Preblizu ste.
Znamo, ali on je prespor.
Henri, možemo zatresti kamerom,
ali nam treba malo više brzine.
Kao da treniraju za Olimpijske igre,
trče kao ludi.
Oprosti, neću mijenjati scenarij tako da završiš u zatvoru.
Naravno da ne. -Dakle, slažemo se.
Uglavnom, vjerujem u tebe. -Dobro.
Idemo. Možeš ti to.
Policija!
S ogledalom? Pravim ogledalom?
Da se dočara kukavičluk lika.
Tišina na setu.
Pustimo zvuk. Puštamo.
Znaš da ne možemo vježbati bez tebe.
Znam, ali bio sam na setu za jednu važnu scenu.
Dobro, nema problema.
Vidimo se sutra onda?
Da i bez brige, nadoknadit ćemo izgubljeno vrijeme.
Da.
Mogao bih satima raditi i razmišljati,
a ne osjetiti umor.
Ali sada ne radim ništa.
Kvragu.
Mogao bih satima raditi i razmišljati, a ne osjetiti umor,
ali sada ne radim ništa.
Ne razmišljam ni o čemu.
Savjest me peče.
Iscrpljen sam tijelom i umom.
Osjećam strašnu krivnju.
Ali ne mogu...
Ali ne mogu shvatiti zašto.
Muka mi je od moje kuće.
Gora je od zatvora.
Ne mogu podnijeti društvo svoje žene.
Jebem ti, ovo je užasno!
Ta je scena dosadna, ne teče.
Sve su ovo vrijeme i trud bili uzalud?
Moramo prihvatiti činjenice.
Imam ideju.
Što? -Dođi. Pokazat ću ti.
Rez!
Rez, hvala.
Odlično, François.
Henri, vrlo je važno
ustati kad je kamera pokraj tebe.
Ali ne vidim je.
Ne gledaš je, ali je vidiš.
Koristi se perifernim vidom.
Primjerice, sad te gledam. -Da?
Ali znam kad će Pierre podići ruku.
Pierre, podigni ruku.
Eto, vidjela sam je.
I sad sam je vidjela. Vidiš?
Shvatio si? -Dobro.
Sigurno? Važno je. -Jesam.
Ponestat će nam pizze.
U redu je, uspjet ćemo.
Imamo za šest pokušaja. -To je dovoljno.
Henri, slušaš li? -Da.
Ne zaboravi tko je tvoj lik.
Marco je pravo sunašce.
Utjelovljenje topline. -Znam.
Naručit ću još pizze.
Ne, mogu ja to.
Henri, usredotoči se. Želim živahnost, entuzijazam, radost, euforiju.
Slušaš li me, Henri? Slušaš li me?
Da, jebo te! Shvatio sam!
Oprosti.
Saberi se i usredotoči.
Svi tebe čekamo.
Ovo nije predstava tvoje cure.
Bit će dobro.
Viče svoje rečenice, posebno kad kaže:
"Voljeti, prestati voljeti..."
I uskoči u auto
i ondje održi intimniji govor.
Voljela bih to probati u autu da vidim kako će se sve odviti s Henrijem.
Henri, što ti misliš?
Henri?
Je li zaspao?
Čekaj, ozbiljno?
Henri?
Što? -Stigli smo.
Hoće li tvoja baka doći po nas na kolodvor?
Nemam pojma.
Ljutiš li se?
Ne, super sam.
"Sljedeća je stanica Charleville Mézière."
Ne ispuštaj ni glasa, princezo.
U nevolji smo, princezo. U nevolji smo.
Trebali smo ići drugim putem.
Zašto? Je li opasno?
Jesi li blesava? Čarobnjak Babybel živi u ovoj šumi.
Ne, ovo je šuma Vincennes! Na sigurnom smo.
Babybele! Babybele!
Probudit ćeš ga. Nanjušit će tvoja smrdljiva stopala!
Čuješ li to?
Što to čujem?
Babybel!
Na mojem ste teritoriju.
Požderat ću vas!
Progutat ću vas!
Trčite koliko vas noge nose!
Drhtite,
bijedne mokrice.
Ja sam gospodar ove čarobne šume
u kojoj se volim izležavati
i proždirati malu djecu
dok pjevam svoje omiljene pjesme.
Oprostite.
Ne znam kako ću vas pojesti, možda s malo lisnatog tijesta,
malo zaprške i vrhnja
ili s bijelim umakom.
Henri je sve bolji.
Ovo nije bilo u planu.
Kvragu.
Henri je rekao "kvragu"!
Kvragu, kvragu...
Baš je djetinjast! -Bravo!
Nisi me trebala voziti, nisam puno popila.
Pomiješala si svoju djecu.
Što ja tu mogu kad tvoja majka i njezina sestra sliče?
Što se upravo dogodilo s tvojim nećakinjama i nećacima?
Kako to misliš?
Bili su savršeni. -Baš!
Jesu. -Svi su umirali od smijeha.
Trebao bih češće dobivati batine.
Ipak, bio si malo čudan.
Molim? -Nisi li?
Moraš se suzdržavati pred kamerom,
pa se razviju loše navike.
Bez uvrede.
Jedva čekam vidjeti tvojeg "Ivanova".
Hvala, Nanette, ali trenutačno nema predstave.
Zašto se ne vratite na to?
Dobro pitanje. Svi bismo se trebali vratiti na to.
Komu ti to?
Meni sigurno ne.
Kako me živciraš kada to radiš.
Što?
Misliš da kontroliraš svoje emocije,
ali ne kontroliraš.
Ima pravo.
Izbaci to iz sebe, dušo. To je zdravo.
Dobro sam, Nanette.
"Dobro sam, Nanette."
Jeste li zapisali datum moje rođendanske zabave?
Da. -Možeš računati na nas.
Možemo računati na tebe?
U čemu je problem? -Kako me živciraš!
Jebem ti!
Je li ovaj pojas samo za ukras?
Koji ti je vrag? Smiri se.
Smirena sam.
Kamo ideš?
Zašto radimo ovu predstavu?
Kako to misliš?
Zato što ne možemo ništa drugo?
Moramo plaćati račune?
Prestani. -Da otplatimo kredite?
Da nastupamo u prestižnim dvoranama?
Da napravimo nešto jedinstveno!
Upravo tako.
Nešto jedinstveno što odražava tko smo.
Da pokažemo svoju povezanost. To je od početka.
Inače nitko ništa neće osjetiti. Predstave su besmislene.
Slažem se s tobom.
Onda? Premijera je za dva mjeseca.
Svi nas čekaju. Radim 18 sati na dan, imam 12.000 pitanja
produkcije, tehnike, osiguranja i PR-a.
I zapravo volim sve to raditi.
Samo bih te voljela vidjeti u kazalištu kad dođem.
Samo to, ali ne.
I kad napokon dođeš,
još uvijek nisi prisutan.
Izmišljaš izgovore, uvijek su svi drugi krivi.
Misliš da je meni lako?
Vidiš da se mučim.
Ne spavam, uvijek sam u vlaku.
Ali ti si to izabrao.
Sam si se uvalio u to.
Ne slušaš me. U svojem si svijetu.
Rekao si da ćeš moći to.
Dajem sve od sebe! -To nije dovoljno.
Zaslužujemo bolje.
I evo vidiš,
opet sam ja ta koja viče kako bismo nešto postigli.
Uvijek ja oživljavam i podržavam ekipu.
Ali tko mene podržava?
Nitko.
Imaš pravo.
Mislio sam da ima mjesta za promjenu.
Ali očito sam pogriješio.
I što će oni učiniti?
Tko?
Filmska ekipa.
Ako odeš, što će učiniti?
Neću odustati od filma.
Važan mi je.
Napuštaš me?
Ne, napuštam predstavu.
Nije li to isto?
Trebala sam ovo odavno predvidjeti.
Što?
Da ćeš postati ono što smo se zakleli da nikada nećemo postati.
Što točno?
Oportunist.
Sam si rekao, mjesecima ulažemo minimalan napor.
Nisam to rekao.
Nismo na istoj valnoj duljini, više nismo zaljubljeni.
Jedno smo uz drugo,
ali nismo ni to.
Samo imam novi san.
Moj je, nije naš, a ti to ne možeš podnijeti.
Ne mogu cijeli život glumiti u tvojim predstavama, Nora!
Moraš to prihvatiti.
Daj, otvori! Otvori!
Otvori vrata!
Dobro si?
Da.
Sigurno? -U potpunosti.
Što radiš?
Opet pušiš?
I Nora i ja prestali smo.
Ali sada sam slobodan.
Vidim. Kako inspirativno.
Neću lagati,
ovo neće biti lak prijelaz.
Ali bit će to sjajna prilika.
Jedno poglavlje završava, drugo počinje.
Ipak, nemoj skočiti s balkona. Susjedi me ionako već mrze.
Kasnim.
Nećemo večerati? -Ne. Imam projekciju.
Vidimo se onda. -Bok.
Kako ćemo postaviti "Ivanova" bez Ivanova?
Naći ćemo boljeg Ivanova.
Imaš li koga na umu?
Da.
Niels i ja radimo na tome.
Da? Koga biste htjeli?
Ne mogu ti baš puno reći.
Reci mi jedno ime.
Thibault Galeb.
Thibault Galeb? -Između ostalih.
U čemu je glumio?
U Galebu.
Ne brinite se, naći ćemo drugoga glumca.
Imajte malo povjerenja u nas.
Nije stvar u povjerenju.
Nego u čemu? -Što ćemo dotad? Vježbati jogu?
Dotad ćemo nastaviti s probama. Tu smo.
Henri je bio u svakoj sceni.
Baš sam razmišljala o tome
i najbolje je rješenje da Esther
govori njegov tekst u međuvremenu.
Tako je.
Ja? -Da.
Šališ se?
Zašto ne?
Već imam ulogu. -Da.
Možemo staviti Annine scene na čekanje.
Čekaj, znaš da je
igranje Anne vrlo emotivno.
Neka Niels to učini.
Ne, nisam glumac.
Vidi se da nisi.
Svi trebaju doprinijeti.
Samo tražim uslugu. Svi trebamo tvoju pomoć.
Samo na nekoliko dana? -Da.
Sljedeći ćemo tjedan to srediti.
U redu, postavljeno je.
Super.
Već imamo dobre vijesti.
Pripremite se, nećete vjerovati svojim očima.
Predivno je.
Smijem? -Slobodno, prijatelju.
Jesi li dobro? -Dobro sam.
U što si stao? Vrlo je krhko.
Kvragu. -Evo.
To je klizalište!
Ne možemo s tim raditi. - Ne pretjerujte, u redu je.
Da. Naći ćemo rješenje.
Kopačke? -Da, trebamo odgovarajuću obuću.
Nitko mi neće dirati cipele.
Pokušaj jednom bez štikli.
Vidjet ćeš kamo će moje štikle završiti!
Nora, Juliette mi prijeti.
"Nora!"
Ozbiljno, prestanite.
Kako si mogao napraviti pod na kojem ne možemo stajati?
Dosta, smirite se!
Prvo, pod je prekrasan.
To je najvažnije.
Hvala.
Ništa nikad ne funkcionira savršeno iz prvog pokušaja.
Zato radimo s ovim materijalom.
Pozabavit ćemo se podom.
Pokušajmo s drugom scenom.
Davide,
izvoli. Idemo.
Molim te.
Volim vas svim srcem.
Kako je bilo?
Hladno.
Znaš kako ljudi imaju dobru i lošu stranu?
Na snimkama se tvoje ne vide.
Obje su mi strane loše?
Ti imaš tužnu i sretnu stranu.
U tome je tvoja složenost.
Jesi li sretan?
U životu općenito?
Mislio sam na snimanje, ali dobro.
Zašto? Je li Noémie nešto rekla?
Ne, ali izgledaš kao da ćeš raskrstiti sa svim.
Bez brige. Ovo ti je prvo snimanje, pronalaziš se.
I dobro se nosiš s tim.
Samo si ljubazan.
Instinkti su ti dobri, vjeruj mi.
Stvoren si za ovo.
Nora me ostavila.
Oprosti, nisam znao. -Nije...
Takav je život.
Ništa strašno.
Gdje odsjedaš?
Spavam na kauču svojeg agenta.
Nije sjajno, ali je privremeno.
Budi kod mene.
Ozbiljno, imam gostinski krevet.
Nisam mislio...
Znam, ali imam mjesta.
Bilo bi super, dođi.
Znam što prolaziš.
Nisi sam.
Bok.
Samo tako upadate?
Dao si mi ključ.
Za hitne slučajeve.
Hitno nam treba piće.
Ideš?
Francuska te treba.
Nije uzbudljivo razgovarati s ljudima koji su ostavljeni.
Tako je repetitivno.
Meni je to super.
Tuđe su boli u srcu intrigantne.
Da? -Više nego moje.
Smiješno je to.
Da su moje boli jadne? -Ne... Ne, ne.
Izraz "bol u srcu".
Nisam znao da patim od toga,
ali patim.
Pa, to je klišej.
Ti si sofisticiraniji, Henri Odlični Glumče.
Misliš?
Nesumnjivo. Tvoja snobovska strana koja voli kazalište.
A što tebe rastužuje?
Više ništa.
Nosim oklop.
Evo.
Opipaj.
Moj neprobojni prsluk.
Idemo. -Kamo?
Prozor, kao u filmu.
Ali ovo je stvarnost.
Stvarnost ne postoji, mi pišemo svoju priču.
Ali u baru je bilo dobro.
Nikad ga više nećemo vidjeti.
Dat ću ti poticaj.
Dođi.
Ovako?
Jednu ovdje, drugu na moje rame.
Je li tko za kupanje?
Prvo pozdravimo ljude.
Zove se "Alpijanist".
"Alpinist"? -Ne, "Alpijanist".
Pijanist je doživio nesreću na planinarenju.
Loš naslov? -Kao zatipak.
Da. Jadno je. Trebamo novi naslov.
Tvoj sljedeći film? - Da, ali tu je i obrat.
Ja režiram.
Ma daj!
Pravo je vrijeme za to.
Penješ li se?
Po stijenama?
Iskreno, ne.
Pokušao sam i ozlijedio prste.
Znaš osnove.
Želiš na audiciju?
Za koju ulogu?
Glavnu, alpijanista.
Prestani.
Ne sviđa ti se?
Nije to, nego...
Ti bi to trebao raditi.
Imam šest filmova u pripremi.
Ljudi će me se zasititi.
Nisam poznat.
Možeš nešto dobiti kao taj lik!
Znaš što? Prvo pročitaj scenarij.
Ako ti se sviđa, razgovarat ćemo. -U redu.
Dogovoreno? -Dogovoreno.
Odmah se vraćam.
Henri Odlični Glumče, našla sam šamana.
Malo govori, ali ima sve.
Što trebaš, prijatelju?
Noru?
Tu ti ne mogu pomoći.
Ali imam MDMA.
Rez! Imam što mi treba. Ovo je super.
Ovo je bila Henrijeva posljednja scena!
Bravo.
Uspio si! Vibriraš, bio si sjajan.
Nadmašio si moja očekivanja.
Ovaj je film prije svega priča o prijateljstvu
i ti si mi pomogao shvatiti to.
Hvala ti.
Bravo.
Hvala, hvala.
Što radiš ovdje?
Kako si me prepao!
Jesi li dobro?
Povratit ću.
Zašto si to učinio? Baš je čudno.
Samo sam pokušavao
biti kreativan.
Nisam znao kako ti reći.
Što?
Očekuješ nekoga?
Ne.
Henri... Zapravo...
To je...
Što ti radiš ovdje?
Imate posla?
Da, nešto malo, treba nam pet minuta.
Ne.
Nećemo raditi.
Dobro.
Spetljala si se sa stažistom?
Otmjeno. -Ne, ne...
Mogu se spetljati sa stažistom ako želim.
Nisam više stažist, nego asistent na sceni.
Oprosti, čestitam.
Nisi tratila vrijeme, to je ležerno.
Smjelo je od tebe propovijedati mi o suosjećajnosti.
Što sam učinio? -Što si učinio? Pitaš me što si učinio?
Ne vidiš kako si nas zajebao odustavši od predstave?
Ne vidim. -Nije ona ta koja je sebična.
Ne miješaj se.
Pripremio sam večeru.
Za stol.
Idemo.
Za stol, golupčići.
Imamo lazanje.
Henri, možeš li mi reći što radiš?
Osjećam se kao kod kuće.
Dođi, idemo nekamo drugamo.
Ne, ne.
Ovo je moj dom, ostajem.
I ti sjedni.
Drago mi je vidjeti vas.
Želiš li tanjur? Jesi li gladna?
Nisam, hvala.
I kako je?
Kresnuli ste se?
Jesmo li se kresnuli?
Nitko ne govori tako u tvojoj srednjoj školi?
To ti je jedina šala? Mladost nije uvreda.
Nije uvreda, nego kompliment. -Da? -Da.
Divim ti se.
Djeca su budućnost, spasit će svijet.
Da, shvatili smo.
Lijepo od tebe, hvala.
Pa ćeš moći snimati svoje glupe filmove.
Što? -Molim vas, prestanite. Ovo je zaista...
Previše je patetično.
Ne znam, ne znam.
Odustajem. Riješite to sami.
Stavljaš me na njegovu razinu?
Da, na mojoj si razini, razini goleme patetike.
Nisi ostao ondje? -Jesam, spavao sam na kauču.
Nema hotela u Reimsu?
Ne baš previše.
Trebao bi krenuti dalje, ovo nije zdravo.
Lako je reći.
Ali tako je.
Još nikomu nije dodijelila moju ulogu.
Želiš je ponovno?
Nisam to rekao.
Ne razbijaj glavu time.
Ne razbijam.
Ne želiš se odreći svojeg mjesta.
Zato ne možeš krenuti dalje.
I?
Kakav užitak.
Nora?
Sjećaš li se kad smo razgovarale o timskom radu?
Što smo ono govorile?
Kako tim prihvaća međusobne izazove
i pretvara ih u prilike i sve to...
Da, da.
Predomislila sam se. -Da?
Ostane li Yvanov usrani pod, odlazim.
Što je s tim čizmama?
Nije li ovo izvan svake pameti?
Neće mi taj kreten u hlačama s džepovima sve upropasti.
Čuo sam to, Juliette.
Čizme su privremene?
Želiš drugu boju?
Ne, ne želi.
Vidiš li što ja trpim?
Samo trenutak.
Yvane, naći ćemo rješenje? -Da.
Eto. Dobro.
Idemo?
Ne idemo.
Moramo razgovarati.
Što je bilo? -Oprosti, Nora.
Trebali bismo pričekati sve.
Dakle, ovo je pobuna?
Ne, samo pričekajmo Nielsa.
Nisam sigurna hoće li se Niels vratiti.
Kvragu, ozbiljno?
Prvo Henri, sada Niels?
Nisu mrtvi, bit će sve u redu.
Neće. -Ne možemo.
Što ne možete?
Napraviti nešto dobro.
Napraviti nešto dobro?
Ozbiljno? Ne možete tako razmišljati.
Usredotočimo se na posao, na proces,
a ne na ishod, budimo prisutni.
Trenutačno nemamo Ivanova, asistenta,
scenografija je klizalište.
Kostimi su nam kao iz cirkusa.
Kakvi ste vi snobovi!
Cirkus je fantastičan.
Moj se psihoterapeut slaže sa mnom.
Psihoterapeut ti je rekao
da prestaneš raditi?
Ne, prestat ćemo ići u ovom smjeru.
Srljamo prema katastrofi.
Brinemo se za tebe jer te volimo, shvaćaš li to?
Volite me?
Kakve koristi imam od toga?
Ozbiljno.
Ne trebate me voljeti.
Trebate mi pomoći.
Želite da kažem da ništa ne funkcionira otkako je Henri otišao?
Da sam se sva pogubila i gubim kontrolu?
Nemam ideja, nemam zamaha.
Ne mogu riješiti nijedan problem,
iako sam u tome stručna.
Imamo problem? Zovi Noru i ona će ga riješiti.
Ali sada me čeka ovaj golemi neuspjeh.
Zadovoljni?
Nora?
Imaš trenutak?
Što je bilo?
Volim tvoj rad i znam da trebaš glumca.
Nije mi jasno.
Volio bih surađivati s tobom.
Mislio si da ću te samo tako uzeti?
Ne, ne samo tako,
ali mislio sam da možemo porazgovarati.
Jer možeš napraviti 1000 sklekova
i traže "selfieje" s tobom?
Nitko ne može napraviti 1000 sklekova.
Zašto onda?
Jer sam spreman.
Znam predstavu napamet i zanima me samo rad.
To je sve.
Znam da smo ti i ja isti.
Znaš neke stvari.
Moram nešto osjetiti.
Riskirati.
Nije moj problem ako si hiperaktivan.
Samo počni vježbati "CrossFit" ili boksati.
Već boksam.
Probaj LSD. -Dobro, ako želiš.
Prvo me pusti na audiciju.
Čemu?
Predstava je otkazana.
Hvala, izgubila sam ključ.
Dobro si?
Da.
Je li François ovdje? Ne javlja se.
Ne, ne...
Nije mi se javio.
Stvarno?
Odlično. Onda popijmo nešto.
Kakva zbirka!
Po jedna ploča od svakog benda dosad.
Možda je za izvanzemaljce.
Što? -Kad izađu ih svojih kapsula.
Da prikažem život na Zemlji.
Zgažen sam.
Samoća zna biti teška.
To te rastužuje?
Radim na tome.
Odeš u pustinju poraditi na tome?
Da bar, ali ne. Razgovaram s psihoterapeutom.
Da to shvatim.
Imate kakav trag?
Moj nezasitni narcizam.
I smrt moje majke kad sam imala šest godina.
Mislim da je to zbog tvoje umrle majke.
Može jedno osobno pitanje?
Ništa ne krijem.
Što ste točno ti i François?
To te intrigira?
Voliš znati tračeve.
Moraš priznati da je tajnovito.
Što da ti kažem?
François je kao sunce.
Možeš uživati u njegovu sjaju, ali ne očekuj ništa više.
Nikada neće pripadati nikomu.
I ja sam takav.
Više ne pripadam nikomu.
Zabrinjava li te to?
Malo.
Evo, kvragu!
Sranje.
Što se ovdje dogodilo?
Izgleda strašno, ali nije ono što mislite.
Imala sam hrpu ideja.
Nekakvo prosvjetljenje. Sve se vrti oko kompozicije,
dekompozicije, rekompozicije.
Morala sam sve uništiti da to shvatim.
Izgleda grubo,
ali nismo ovdje radi ljepote.
Tražimo nešto istinito.
Bili smo toliko daleko da nas nije bilo briga.
I kakav je plan?
Stablo.
Što to znači?
Stablo je bolje od poda,
nije li?
Ne znam. Nije isto.
A Ivanov? -Ti si Ivanov.
Ima pravo.
Još nam nedostaje jedan glumac.
Predstavit ću se. Zovem se Henri.
Imam trid... 26 godina. -Dobro.
Reci kad si spreman.
Imam kćer.
Živi u Marseilleu s mamom.
I imam...
Trebaš voziti.
Scena se odvija u autu.
Ti si za volanom. -Dobro.
Evo.
Imam kćer.
Živi u Marseilleu s mamom.
Skreni lijevo. -Štedim novac...
Upali žmigavac. -Da im se pridružim.
Oprostite.
Da im se pokušam pridružiti.
Bez zvukova.
Uključi se u promet.
Čekaj,
kako mijenjaš...
Imaš vozačku dozvolu, Thierry?
Možeš li mi naći nešto drugo? Stvarno trebam posao.
Daj da razmislim.
Možda opet mogu neku predstavu.
Ima jedna o tipu koji odustane od svega
kako bi biciklom prešao Francusku.
Znaš li voziti bicikl?
Pitam se kako me katkad vidiš.
Čekaj, nazvat ću te.
Halo, Nanette? Sve u redu?
Nora se ne javlja.
Kako ja tu mogu pomoći?
Uvijek isto s njom. Kad ima probe, kao da sam mrtva.
Što više voli? Svoju baku ili svoju predstavu?
Jedva sam stigao.
Dobro si?
Da.
Osjećam se kao da sam u vlaku za šest mjeseci u prošlost.
Tako je i meni bilo kad me nazvala tvoja baka.
Nanette te nazvala?
Zašto? -Nisi joj rekla da si me ostavila.
Nisam ja tebe ostavila.
Uglavnom, pravio sam se da nisi.
Mislio sam da bih mogao doći na zabavu
tako da ne moraš objašnjavati.
Ili ću sići na sljedećoj stanici.
Ne treba.
Baš si drag.
Nisam raspoložena za obiteljska ispitivanja.
Znaš da mi je davanje u krvi.
Skroman kao uvijek.
Jako volim Nanette.
Zaista.
Toliko?
Zbog nje sam ostao s tobom posljednjih nekoliko godina.
Toliko je volim.
Ona mi je najdraža osoba.
Držiš li se?
Da, zašto?
Čini se da ti je neugodno.
Nije.
Znam glumiti savršenog dečka.
Zašto savršenog?
Primijetit će razliku.
Baš smiješno.
Oboje moramo glumiti ovdje.
Čudno je što me uopće nisi dodirnuo.
Želiš da te dodirnem?
Da.
Ovako?
To je vrlo pristojno.
Ovako?
Neću te pipkati.
To te plaši?
Ne plaši me, riječ je o poštovanju.
Znam, mogla bi prasnuti u smijeh.
Zašto? -Nema posebnog razloga, samo...
Znao sam te nasmijavati.
Ne sjećam se.
Ovako.
Urnebesan si.
Zaboravio sam koliko je ovo bučno.
Imaš pravo, navalimo.
Ovdje zvuči bolje.
Kvragu.
Da pogledam?
Gdje je?
Ne možeš tako. Kako jadno!
Sad si gotov, stari.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Dobro jutro.
Dobro si? -Da.
Da se pomirimo?
Mogli bismo.
To je samo ideja.
Ideja.
Da.
Netko te čeka?
Ti?
Djeco? -Da?
Kako napreduje "Ivanov"?
Ide.
I ništa više?
Što? -Ništa mi ne govoriš.
Kao da ti vadim zube.
Prestani, Nanette.
Ne, govorim ti puno toga.
Razgovarale smo o tome.
Zanima me kako ti ide, dušo.
Bit će sasvim drukčije od onog što sam prije radila.
Kako drukčije?
Za početak, Henri ne sudjeluje.
Ne! -Ne sudjeluje. -Ne!
Ali nema veze. -Razgovarajmo o tome.
Što si učinio? Izbacila te? -Nisam ništa učinio.
Htio je raditi nešto novo. - Razgovarajmo o tome.
Tako je najbolje.
Ozbiljno. Mislim da je i meni trebala promjena.
Kakva promjena?
Preraspodijelila sam uloge.
I uzela sam novoga glumca. -Koga?
Znaš koga.
Ne znam. -Françoisa.
Françoisa Cluzeta?
Ne znam.
Dobar mi je.
Što? Nisi znao?
Čudno, mislila sam da ti je rekao.
Ne, nije mi rekao.
Oprosti, mislila sam da znaš.
Ne, to je super. Zaista.
Sigurno?
Potpuno.
Čemu ta torba?
Odlazim.
Dosta ti je mene? -Prestani.
Znam za Noru.
Pazi, to zvuči obmanjujuće.
Možemo li razgovarati o tome? -Nemam ti što reći.
Ja sam u predstavi koju si napustio,
a ti u mojem filmu.
Napredujemo.
Kvragu, čuješ li ti sebe?
Ne, ne napredujemo.
Znao si da ću se naljutiti.
Ali te nije briga. Radiš što želiš. Ne misliš ni na koga drugog.
Nije ti dosadilo kriviti sve?
Preuzmi odgovornost.
Razmisli malo,
tvoje su te pogreške dovele ovamo.
Da, ali ostanak ovdje neće poboljšati stvari.
Dakle, kukavica si i nezahvalnik.
Dopustio sam ti da ostaneš i ovako mi zahvaljuješ?
Nisam znao da to ima cijenu. Koliko?
Nisam to rekao.
Shvatio sam, bez brige.
Inzistirao sam da glumiš u filmu.
Sjeti se toga u svojem novom glumačkom životu.
Cijenim sve što si učinio za mene.
Ali budimo realni.
Uzimaš više nego što daješ.
Dobro, izlazi.
Saša, ne možemo.
Ludo te volim. -Ne možemo!
Bez vas... -Ne možemo, nikako.
Život nema smisla, svrhe ni radosti.
Kad sam bio mali, tijekom djetinjstva,
volio sam vas.
Dobro je, dobro, samo tako nastavi.
Tijekom djetinjstva, volio sam vas.
Volio sam vašu dušu.
Volim vas, Nikolaju Aleksejeviču.
Za vas bih otišao...
Ponovi: "Ne možemo."
Ne možemo. Ne možemo.
Prostor između vas opasan je, teško ga je prijeći.
Ne možemo.
Pošao bih s vama bilo kamo. -Ne možemo.
Zaboga, brže. -Ne možemo.
Ugušit ću se.
To znači početi sve ispočetka?
Sreća, mladost, novost.
To znači živjeti.
Početi ispočetka. -Da.
Ovo je bilo bolje. -Bilo je malo ravno.
Lijepo. -Ne ti, mi, scena.
A tebi?
Djelovalo je prirodnije, samo sam ja kasnila, oprosti.
Izrežimo tvoj ulazak.
Kako to? -Pa...
Zanima me kako bi bilo da si cijelo vrijeme ondje?
Pokušaj nešto drugo osim vriska.
To je ono što čini scenu preobičnom.
U redu.
Spavaš?
Ne, koncentriram se.
Pokaži mi ruku.
Onda? Ideš?
Kamo?
Na predstavu.
Koju predstavu?
Prestani.
Gledala si je?
Da.
François me pozvao.
Kakva je bila?
Idi i pogledaj.
Smetam li?
U redu je, završili smo.
Htio si mi nešto reći?
Ne, ništa.
Kad redatelj i glumac razgovaraju, ostave me na miru.
Praviš se da razgovaraš sa mnom. -Ne.
Malo se odmaram, ako ti ne smeta.
Ne smeta.
Kad smo već ovdje, hvala ti što mi vjeruješ.
Ti si trenutačno u jarku.
Da, ali vrijedi.
Znaš kamo ideš
i to je vrlo inspirativno.
Budući da uskoro završavamo sa snimanjem,
mogu ti reći ovo.
To ostaje među nama. -Jasno.
Ja nemam pojma kamo idem.
Ozbiljno? -Da.
I nisam jedini.
Mislim da nitko ne zna što radi,
ali nitko se ne usuđuje to reći.
Prestani, nadahnut si.
Baš.
Da, imam hrpu ideja.
Skačem s jedne ideje na drugu, ali na kraju,
vidjet ćemo što će se dogoditi.
Ne znam.
Ne govori mi to.
Zašto ne? -Puno je razloga.
Uznemirujuće je.
Ne, baš naprotiv,
ako prihvatiš neizvjesnost i istinski se oslobodiš,
sve je moguće.
Mislim da je to najbolji način da stvoriš nešto zanimljivo.
Ali mora postojati
nešto u što smo sigurni.
Naravno, Bog je mrtav,
sunce će na kraju eksplodirati.
Ali do tada, sve je moguće.
Doslovce sve.
Nathane, spremni smo. -Da? Dobro.
Razmisli o tome za svoju scenu.
Bok. Hvala. -Sklisko je.
Mogu li sjesti ovamo?
Dobar dan.
Akcija!
Jeste li dobro?
Ne mičite se, ozlijeđeni ste.
Ozbiljno, ne mičite se.
Znate li kako se zovete?
Gospodine, jeste li dobro?
Jesam.
Moram ići.
Rez.
Henri, dobro je, ali radnja je u drugom smjeru.
Oprosti.
Bio si sjajan u toj sceni.
Kratka je.
Čudno je jer sam...
Mislila da te poznajem iznutra i izvana kao glumca.
Ali nikad te nisam vidjela ovakva.
Pod tuđom režijom? -I to.
Zašto si došla?
Rekla sam ti, Lou me pozvala.
Ne, ali zašto?
Što želiš?
Večeras nam je posljednja predstava
i bilo bi mi jako drago kad bi došao.
Postavila si predstavu bez mene, zar ne možemo krenuti dalje?
Sigurno?
Dobro.
Oprosti, iscrpljena sam
i ne razmišljam jasno.
Idem, čekaju me.
Gdje je ona?
Otišla je.
Što bi ti učinila? -Ja?
Zapravo, isto što i ti.
U tome je problem.
Imamo isti neprobojni prsluk.
Zapravo se oboje skrivamo.
Nismo oprezni,
kukavice smo.
I previše ponositi.
Svašta.
Zašto onda nikad nisam tražila više od Françoisa?
Nikad nisam pokušala i to je glupo.
Ponekad moraš izdati ono što imaš da stvoriš nešto novo.
Ne mijenjamo se. Zaljubimo se, prekinemo i ponovimo.
Ne gledaj me tako. -Kako?
Tako, čujem ti misli. Nametljive su.
To je bilo namjerno.
Hajde,
daj mi svoj neprobojni prsluk.
Daj da pospremim ovamo.
Oprosti, ima li još auta?
Ne, trebate čekati da ih vrate.
Henri!
Došao si.
Što radiš ovdje?
Predstava počinje.
Imaš pravo.
Što je to bilo?
Tko je to učinio?
Dok ih ne nađu ili netko ne ukaže na...
Podigli su cijenu.
Neki fetišist.
Noge gore, molim.
U redu.
Ovo neće ići.
Ne možemo početi dok ne otkrijemo...
Ti si.
Luđače.
Trebala sam znati. -Dobro je.
Čitam u miru, a ti me gnjaviš
i prljaš mi kostim?
Nemaš pametnijeg posla?
Bi li bila tužna da umrem?
Kakvo je to pitanje?
Jednostavno, bi li bila tužna?
Tužno je, Borkine, što smrdiš na votku.
Iskreno, to mi je odvratno.
Za neke je ljubav trećerazredna stvar.
Razgovor s voljenom osobom,
šetnja vrtom zajedno,
plakanje na njezinu grobu, to je sve.
Ali za mene je ljubav
sve na svijetu.
Volim te.
To znači da želim otjerati tvoju tugu.
Poći ću za tobom na kraj svijeta.
Popni se na planinu, i ja ću s tobom.
Spusti se u provaliju, i ja ću s tobom.
Kakvu bi mi radost donijelo
prepisivanje tvojih papira cijelu noć,
bdijenje da te nitko ne probudi,
prelazak stotine kilometara s tobom.
Sjećam se dana
kada si došla nama
za vrijeme žetve, sva prašnjava.
Tražila si piće i donio sam ti vode,
ali kad sam došao, čvrsto si spavala na kauču.
Spavala si 12 sati bez prestanka.
Bdio sam kako te nitko ne bi probudio.
Osjećaj je bio predivan.
Što je više truda potrebno,
to je ljubav ljepša,
to je više osjećamo.
"I?"
"Ovo ti je najbolja predstava dosad."
"Znam."
"Skromna, kao uvijek."
Vraćam se odmah.
"Gdje sam?"
"Za Ernesta i Josepha"
MEDIATRANSLATIONS