לאורך 20 שנה ושלוש הרפתקאות מדהימות,
טיילנו בכמה מהאזורים הנידחים ביותר בעולם.
אלה אנחנו על הכביש, צ'רלי. אלה אנחנו בדרכים.
אבל אף פעם לא חקרנו לעומק את המדינות שעל סף דלתנו.
- טוב, זזנו. לעומק אירופה. - קדימה.
אז אנחנו מבלים את הקיץ ברכיבה מעגלית מרהיבת עין
דרך 17 מהשכנות הקרובות שלנו.
נצא מהבית שלי בסקוטלנד, נחצה ליבשת אירופה,
ננוע צפונה דרך המדינות הנורדיות לתוך החוג הארקטי,
נדרים למדינות הבלטיות ואז נתפתל בין הרי האלפים, נחצה את צרפת,
ונחזור הביתה כעבור כחודשיים.
אנחנו נתעלם מכל כללי הזהירות,
ונעשה את המסע על גבי אופנועים גחמניים בני 50
שזכו בהזדמנות לחדש את חייהם כקדם.
האופנוע שלי משמיע רעש מוזר.
לצידם, על אופנוע שלישי, רוכבים
הצלמים קלאודיו ומקס.
והבחורים יצלמו גם יומני מצלמה אישיים.
- ראס מלקין במאי ומפיק -
ראס ואני נתלווה עם צוות קטן ושני טנדרים חשמליים
ונחבור אליהם רק במקרה הצורך.
בקיץ הזה אירופה היא מגרש המשחקים שלנו.
וואו!
נלך בעקבות החושים שלנו ונראה מה יזמן לנו הכביש הפתוח.
אנחנו באוסטריה עכשיו.
קצת רעבים.
מה המאכל הלאומי של אוסטריה?
נדמה לי שזה שניצל ושטרודל תפוחים.
נכון. שניצל ושטרודל.
כדי לסיים את הטיול על הגובה,
אנחנו בדרך לרכס ההרים הגדול באירופה,
הרי האלפים.
נתחיל באוסטריה,
נעבור את שווייץ
ולאחר מכן את צרפת בדרכנו הביתה.
ראשית, עצירה קטנה בווינה.
- וינה, אוסטריה -
"הו, וינה…"
ממש כואב לי התחת.
אני אתקדם, יואן, ותוכל לטפוח לי על התחת.
- יותר טוב? - יותר טוב. תודה.
איך קוראים לנהר הזה?
- הדנובה. כן, הדנובה. - הדנובה.
כן.
- ככה דמיינתי שהיא תיראה. - כן.
וינה.
הגענו לווינה.
עיר של חלומות, עיר של מוזיקה,
ולמזלנו, עיר מפורסמת בעוגות שלה.
תראו מה זה. זו הייתה חניה מסונכרנת.
סיפרו לנו על בית קפה מעניין
שמגיש כמה מהמאפים הכי טובים בעיר.
הוא מופעל ע"י גמלאיות קשישות.
- זה המקום? - תראה. מה הקטע של פני הסבתא?
- וולפנסיון -
גאוני. מופעל ע"י קשישות.
או אולי גם קשישים. לא יודע.
- תראה את הריהוט. - מגניב.
- ברוכים הבאים לסלון של סבתא -
- מריאן -
- פעם ראשונה שלכם פה? - כן.
- שבו בבקשה. - לשבת שם?
- כן, כן. - נהדר.
תודה. זה מקסים.
תסתכלו סביב, זה חדר האוכל של סבתא.
אנחנו בית קפה לזקנים ולצעירים.
זקנים וצעירים עובדים יחד.
את נהנית מזה?
- כן, אני אוהבת את זה. - זה כיף. כן.
אני כבר עשר שנים עובדת בקפה.
עשר שנים כאן?
כן. עכשיו, מה אפשר להציע לכם? קפה מיוחד או…
- כן, בבקשה. דבר, צ'רלי. - כן. אגש לראות את הקפה.
בבקשה, אבקש שתשב, בבקשה…
עכשיו אבקש ממך…
טוב.
שניכם רוכבים על אופנועים?
כן, אנחנו רוכבים על אופנועים.
כשהייתי צעירה חיפשתי בכל מקום גבר עם אופנוע…
לא מצאתי.
- לא מצאת? - לא.
- עכשיו יש לך. - שניים.
עכשיו אני זקנה מדי.
- שלום. - היי.
כן. אני יכול לקבל פרוסה מזה, בבקשה?
- שטרודל? כן? - שטרודל. כן, בבקשה. תודה.
- שמנת? - שמנת. כן, בבקשה.
- שמנת, כן? - שמנת, כן.
יש לנו ביטוי בסקוטלנד.
"תאכל, אתה אצל הדודה שלך."
זה קצת דומה.
"תאכל, אתה אצל הדודה שלך."
תודה.
- זה שטרודל תפוחים? - כן.
אני יכול לקבל ביס?
- זה טעים מאוד. - טעים, נכון? כן.
- לכל הרוחות. - זה טעים.
אלה העוגות המיוחדות שלנו מווינה.
- זה… - אלוהים.
- זו רפרפת? - המאפים האלה…
בתוכם יש ריבת שזיפים חמה
ורוטב וניל חם.
- אלוהים. - רוטב וניל. אלוהים.
זה כמו יוגורט?
לא, זה…
ישר על הג'ינס.
זה קרם אנגלז טוב.
- בחיי, זה כל כך טעים. - תרצה מכונת כביסה?
כן.
סבתא, תוכלי להכניס את שלי לתוכניות המהירה?
כן, מיד תקבל אותם.
המון תודה. אוי, אלוהים.
בוא נגנוב קצת מזאת.
תודה רבה. נהדר.
זה אפילו נראה כמו משהו שסבתא שלך הייתה מכינה לך.
תראה. נכון?
אז בעצם יש שני מניעים.
- מוריץ בעל בית קפה -
אחד הוא עוני כלכלי.
אם אתה בן יותר מ-65 וצריך הכנסה נוספת,
- יש… אין כלום. - אין כלום.
- והשני הוא עוני חברתי. - כן.
כשאנשים נשארים פעילים, עוסקים בפעילויות בעלות משמעות,
- הם נשארים בריאים הרבה יותר זמן. - בריאים.
- כן. - ברכות.
אתה עושה את זה בהצלחה. כל הכבוד.
ועל הדרך עוזר להמון אנשים.
- והרפרפת שלך טעימה באופן שערורייתי. - כן.
- טעים לך? - הרפרפת טעימה מאוד.
כמובן.
- כמו הרפרפת של סבתא. - של סבתא, כן.
נפלא. חיסלתי את הרפרפת. סליחה.
- לא, לא. זה בסדר. - לא השארתי…
לא השארתי לך קרם אנגלז.
- סליחה, צ'רלי. - אבל ה…
- איזה רעיון גדול. נכון שזה מקסים? - נפלא. פשוט נפלא.
- זה הכיוון, נכון? - כן.
אתה תוביל, יואן.
כן.
טחנתי כמויות של אוכל.
אני יודע. גם אני. אני מרגיש שהתנפחה לי הבטן.
כן, הייתי שמח לשכב לנוח.
הייתי שמח להתעלף ברגע זה. כן.
זמן לתרבות אוסטרית ראויה לשמה.
ולשם כך אנחנו נוסעים להרים.
בעונת הקיץ הנוף המדהים הזה
נהפך לרקע הטבעי של מגוון הצגות ומופעים.
ואנחנו הוזמנו להצצה מוקדמת
באופרה חדשה שמוצגת על אגם.
אוסטריה היא חלק יפה כל כך בעולם. אני אוהב אותה מאוד.
האופרה מספרת על בן ים שמתאהב בעלמת מלח,
והיא מבוססת בחופשיות על אגדת עם ישנה
על מציאתם של מרבצי מלח רבי ערך באגם הזה עצמו.
- גרונדלסי, אוסטריה -
- וואו, תסתכל. - יפה, לא?
כן.
תראה. הנה היא. זו אשת המלח, נכון?
זו שבן הים מחפש.
הנה שאר השחקנים.
- וואו. - בסירה.
תסתכל.
- ורינה, מפיקה -
שלחתי את האגדה לוואני מורטו.
- ואני, מלחין -
והוא החליט להלחין אופרה בשבילנו.
ומצאתי את אנדריאס, הבמאי שלנו.
תודה שאפשרתם לנו לצפות.
זו החזרה הראשונה.
- אנדריאס, במאי -
- החזרה הראשונה באגם. - כן. זה מרגש?
- כן. - יופי. בהצלחה.
זה הכי בסיסי.
כאן בדיוק מתרחשת האגדה.
אז אתה יודע,
מבחינה זו מרגש מאוד להיות כאן.
טוב. התחילו.
"הו היי, חברים היו אמיצים
הורידו את הרשתות משכו בחוזקה"
תודה. בואו נחזור על זה עד לשלב הזה.
תודה. תודה.
יוהאנה, תוכלי למשוך את הסירה לאחור מעט?
את יכולה לעשות את זה במים?
התחילו.
- הוא זה שראה את… - נכון.
- את איש המים? - נכון. הוא ראה משהו במים.
זה מוזר.
לא על הקו ביני לבין הזמר, בבקשה.
רדו מהקו.
צאו, בבקשה.
- עשיתן עבודה מצוינת בסירה. - תודה.
- כן. - זה היה מפתיע קצת.
גררת אותה לאחור לבדך
- בשלב מסוים. - חזקה.
טוב. נעצור כאן. נעשה הפסקה.
- נפלא. שיהיה בהצלחה. - נפלא.
- תבלו בנעימים. - תודה.
והמון תודה על שהרשיתם לנו לצפות בכם.
זו חוויה מיוחדת מאוד. תודה.
זו הדרך לראות אופרה.
זה נהדר. אני ממש אוהב את המקום הזה.
הנופים כאן הם מהיפים בעולם.
ואם אני כבר כאן,
לא אחמיץ את ההזדמנות לתרגל אהבה חדשה שלי.
אני נרגש מאוד לקראת הרחיפה במצנחי רחיפה מחר.
אני פשוט אוהב את זה.
כי החלום שלי, בסופו של דבר, הוא לטפס על הרי סקוטלנד
ולעוף למטה.
לכן אני רוצה ללמוד להיות טייס טוב.
- למחרת בבוקר -
היום הוא היום.
לקחתי קורס, נסעתי לסנטה ברברה ולמדתי לרחף במצנח רחיפה.
עדיין אין לי רישיון, אבל אני קרוב.
- יומן מצלמה -
אזנק כאן, אטוס לכאן.
אאבד גובה כאן. למטה.
ואז אנחת איפשהו שם.
התנאים מהממים.
טוב. הגענו.
כאן זה אתר השיגור. הנה.
זה קצת יותר גבוה מסנטה ברברה.
לעשות קצת ימינה ושמאלה
- כדי לחכות לך? - אין צורך.
- ג'וקי מדריך רחיפה -
אתה תנמיך.
- ברגע שתהיה בסדר, אני אזנק. - טוב.
ואם אפשל בזינוק,
אתה ברשות עצמך.
מה אני עושה? מי חשב שזה רעיון טוב?
לעשות קשר, לפתל.
אנחנו טסים בזוגות. אז חשבתי שיהיה נחמד לטוס עם יואן.
והייתי שם למטה ועכשיו אני כאן למעלה.
שם למטה הייתי לגמרי בטוח בעצמי.
הרצועות קלות מאוד, אין אבזמים.
זה פשוט נרכס ככה.
ואז זה בא מסביב כדי לנעול את זה.
קצת גמישות וזה הכול.
- נו, יואן? - כן?
אתה יכול לזנק כשתרגיש בנוח וכשתהיה מרוצה מהרוח.
הוא עשה כבר כמה מאות כאלה, אז אני מרוצה.
וואו.
איזה יופי.
כדי לנווט מצנח רחיפה צריך קודם לרכון קדימה.
זה מסובב אותך. בלימה קטנה.
ואתה מסתובב.
תרפה את הרגליים, יואן. תרפה.
תראה איפה אתה.
צ'רלי! היי!
הכול טוב, אחי?
כן, לא רע. עברתי בסביבה, חשבתי לקפוץ.
כן, טוב לראות אותך כאן.
אל אלוהים.
וואו. זה כמו חוויה דתית.
אני פשוט אוהב את זה כל כך.
וואו!
אולי נטוס לאתר הנחיתה?
אוי, אלוהים.
וואו.
- רגליים למעלה. - כן.
טוב.
- בסדר? - כן.
הרגשתי קצת חולה כשהם טסו במעגלים קטנים.
הרגשתי קצת…
סחרחורת קלה הרגשתי שם. אבל זה היה מדהים.
הנה יואן מגיע.
צ'רלי!
- זה מדהים, נכון? - בחיי.
כלומר, ראינו זה את זה שם קצת,
אבל בסוף ריחפנו בגבהים שונים…
כן, אבל נראית טוב שם.
- אז צ'רלי, אם תוכל לאסוף… - כן.
לאסוף את זה קצת ו…
זה בא מלמעלה קצת. זהו.
רוצה שארכוס אותו מהצד הזה?
כן.
כל הקמפינג בטיול לימד אותנו לארוז, יואן.
אולי בגלל זה אני אוהב כל כך אוהלים. הם מזכירים לי מצנחי רחיפה.
נכון שזה מדהים?
תראו. דוחפים למכונית מאחורה.
וכלי הטיס שלך מחכה לך שם.
זהו זה.
- איך היה? - אלוהים,
היה כל כך יפה. בכיתי קצת.
אני כאילו… הוצפתי רגשות.
אני אוהב את זה כל כך.
זה היה הזינוק הכי גבוה שחוויתי בחיי.
זה היה עוצר נשימה.
היה מצחיק כשריחפתי בזוג, הוא בדק פעם נוספת את כל האבזמים.
לא יכולתי להתאפק. הייתי חייב לבדוק גם בעצמי.
לבדוק פעם נוספת שהוא בדק פעם נוספת.
סיפרו לנו על אמן
שעובד בטירה באזור הזה בשווייץ.
הוא מכונה נוט וייטל
והיה חלק מקבוצת אמנים בניו יורק בשנות ה-80
שכללה את וורהול ואת בסקיאט.
אין ספק שזו לא דרך המלך.
וואו. תראה שם למעלה.
- טירת טאראספ, שווייץ -
כן. זה בית גדול.
זו הגלריה שלו או שהוא גר כאן?
אני לא בטוח. אני חושב שקצת משניהם.
- שלום. - אתה גר כאן?
- לפעמים. - לפעמים.
- נוט וייטל -
לא הייתי רוצה?
- הייתי רוצה, כן. - גם אני.
אני בהחלט הייתי רוצה.
- טוב. - וואו.
אני אוהב את העבודה הזאת שבקצה.
היא נקראת "אובייקט לא נעים".
אובייקט לא נעים.
מותר לנו לגשת להסתכל?
- אתם רוצים לעלות? - כן. נשמח לראות.
תראה את זה.
בשנת 1900 הגיע לכאן אדם בשם לינגנר.
הוא המציא את מי הפה "אודול"?
והוא התעשר מזה כל כך,
עד שיכול היה לעשות כל מה שבא לו.
אז הוא בא לכאן וראה את החורבה הזאת,
קנה אותה ובנה אותה במשך 16 שנה.
אז הטירה נבנתה על מי פה, על הבל פיהם הרענן של גרמנים.
זה נפלא.
כן, אלה אשכים.
אם תראו את "דוד" של מיכלאנג'לו
- בפירנצה… - כן.
נניח שדוד היה בגודל של הפאלאצו,
הביצים שלו היו בגודל הזה.
נחמד לראות אותן.
איזה מקום.
מדהים.
אני יצרתי את העץ הזה.
- יצקתי אותו בברונזה. - וואו.
עבודה יפהפייה. וואו, איזה גודל.
מכמה חתיכות יצרת אותו?
לא יודע. כלומר, לא מעט, אני מניח.
אבל זו טכניקה,
- והטכניקה לא חשובה כל כך. - כן.
אמר מיכלאנג'לו, למעשה.
- הטכניקה לא… - הטכניקה לא חשובה.
טוב, בואו. נעלה במעלית.
יש מעלית.
ברור שיש. זה פשוט קורע.
וואו.
בעל הבית, לינגנר, רצה להיות נגן עוגב.
כן הוא תכנן לנגן?
כן. זה העוגב. זה העוגב הפרטי הכי גדול באירופה.
אלוהים.
תראה את הצינורות שלו.
בעבר חשבו שהכול צריך להיות ישר.
כן.
הם יכולים להיות כמו ספגטי, והאוויר עובר דרכם.
וכך יכלו לכווץ את העוגב כולו.
מתי נבנה העוגב הזה?
ב-1916. שנת מותו.
- אפשר לנגן בו? - כן.
- תן לי לראות. - נסה, צ'רלי.
לנסות? אף פעם לא ניגנתי בכלי הזה.
- וואו. - זה של בנג'מין בריטן.
וואו.
זה היה הכלי שלו כי הוא הלחין כאן.
ניגנתי בפסנתר של בנג'מין בריטן.
הרי לך.
- מקסים. - שנסגור את…
- אין צורך… - אני מודאג מ…
צ'רלי, אתה צודק. עדיף לסגור.
- למה? - אני מודאג מזה.
- אנחנו מודאגים מהחלק הזה. - בוא פשוט נסגור, כי זה…
אבל הוא מתוצרת אנגליה.
- כן. - זו בדיוק הסיבה…
כן.
הייתה לך פעם מכונית אנגלית?
הוא פשוט צץ.
תראו את זה.
אם אתם אוהבים הרים, זה המקום.
וואו.
וזה הפארק הלאומי.
כן.
- תענוג לטייל ולחקור. - כן, לטייל זה נפלא.
אולי הם בנו את המגדלים בשביל הנוף.
- לא. - אני צוחק.
הנוף לא עניין אותם.
הרעיון של להביט החוצה הוא חדש.
בעבר הייתם או בחוץ או בפנים.
הרעיון של להתבונן בנוף הוא דקדנטי.
- זה מצחיק. - דקדנטי.
היה תענוג גדול להכיר אותך. באמת. פשוט נפלא.
ממש תענוג. נהניתי מאוד מחברתך.
צילמתי את הקשת.
היא נראית כאילו היא יוצאת מהאגן של הגמל.
נכון.
טוב, זו הייתה חוויה אדירה.
איזה טיפוס. הוא הצחיק אותי.
הוא מתבטא בצורה משעשעת מאוד.
היה מצחיק כשהיינו ליד העוגב.
אתה יודע, נגן העוגב ההוא.
מאיפה הוא צץ? נראה כאילו הוא חיכה בצד.
- זה היה ממש הזוי. - כן.
הוא נראה כאילו הוא יצא מסרט איטלקי אמנותי משנות ה-50.
לפני שנעזוב את האלפים,
נלון הלילה בבית של הצלם שלנו קלאודיו.
איזה מקום מדהים לגדול בו, לכל הרוחות.
תראה את זה. והאופנוע של קלאודיו.
תראה. זה האופנוע של קלאודיו מ-Long Way Round.
- כן. - הם היו אופנועים מעולים.
אני עדיין מת עליהם.
שלום.
בן 92.
- וון פלנטה האב אבא של קלאודיו -
- הייתי באולימפיאדה. - באולימפיאדה.
נעים מאוד. אני יואן. נעים מאוד.
- אולימפיאדה של מדרגות. - של מדרגות.
- מדליית זהב. - כן.
עשרים שנה אנחנו מטיילים איתך, קלאודיו,
ועוד לא ראינו את הבית שלך.
ותמיד דיברת עליו. כל כך נחמד להיות כאן.
בחיי, אני אוהב את חיפוי העץ.
כן, זה מקובל כאן.
- כי בחורף נורא קר. - כן, קר.
- כן. - תודה.
טוב. להתראות. לילה טוב. תודה רבה.
להתראות. ביי-ביי.
- למחרת בבוקר -
השעה די מוקדמת ולא ישנתי טוב.
- יומן מצלמה -
מה שהשאיר אותי ער כל הלילה זה הדבר הזה.
הנה האשם. בשש בבוקר התחילה קקופוניה של פעמונים.
מסתבר שמתרגלים לזה.
ביי, חבר'ה. ביי-ביי.
אחריך, צ'רלי.
- סוש -
אנחנו עומדים לצאת משווייץ,
אבל לא לפני שננסה את כוחנו בעוד ענף ספורט מקומי, הורמוסן…
- טניקן -
המוכר גם כגולף של חקלאים.
נכנס לי להילוך סרק שם. זה לא טוב.
שמתי לב שהם לא לוקחים טוב את הסיבובים בהילוך סרק,
האופנועים האלה.
יודעים מה זה מזכיר לי?
אני יודע. מעבר סאלי גאפ בהרי ויקלו באירלנד.
לא, אני לא…
אני לא מכיר אותו.
מזכיר מאוד את גלנקו.
טוב, הגענו.
אנחנו לא יודעים איפה זה בדיוק.
תכף נגלה.
מכאן ג'יי.קיי רולינג הביאה את הרעיון של קווידיץ' ב"הארי פוטר".
- באמת? - לא יודע. אני מנחש.
- המצאת את זה? - המצאתי את זה.
בסדר.
- מועדון הורנוסן, טניקן -
ישר מתוך "ספר הבורמנים", כן.
תסתכל על הדבר הזה. תראה את המגלשה המוזרה הזאת.
זה הקטע שבו הם…
ווש!
וואו.
- אלה המקלות? - כן.
- לא ציפיתי למשהו שנראה כמו חכה. - משהו גדול ומתנודד.
אז יש לנו כאן את החלק הזה שבו אנחנו חובטים בהורנוס.
- זה משהו כמו הדסקית בהוקי. - טוב.
- אדריאן -
- קטן יותר אבל קשה יותר. - כן.
הוא נע מהר מאוד. 300 קמ"ש.
והם מנסים לחבוט בהורנוס כמה שיותר רחוק.
- זו הדסקית. - כן, חתיכת חמר.
איפה מניחים אותו?
בקצה.
וואו. טוב.
- מה קורה אם הוא עף לעצים? - זה קו המוות שלך.
קו המוות.
כן, קו המוות.
- קו המוות. - קו המוות.
- הוא חובט. - טוב, הוא חובט.
הוא מזכיר לי את השכן שלי ג'ימי ויילי.
הוא דומה לו מאוד.
אתה רואה, אני הייתי מפיל אותו בטעות.
קלאסי. כן.
מסתובב.
- מה? - מעל הענן.
עכשיו הוא עף לענן.
אי אפשר לראות אותו יותר.
כן.
- יש לי הרגשה… - תממש אותה.
- שכדאי לנסות. - רוצה לנסות?
כן, אשמח לנסות. כן.
אז אתה בא מסביב ככה.
הצטרפו לצ'רלי וליואן ל"ענפי ספורט נדירים מכל העולם".
ספורט נדיר ב-Long Way.
כשאתה נע לאחור, תנוע לאט.
תחבוט דרך הכדור.
זה כישרון טבעי.
אני חושב שצ'רלי מצא את ייעודו.
- מרסל -
אתן לך אחר כך את טופס ההצטרפות.
טוב, אתה יודע, אני לא זול.
- יפה מצידך. - כל הכבוד.
טוב מאוד.
- כל הכבוד. - תודה.
יואן.
זו כבר לא בדיחה כשאתה עומד כאן.
איך אני נראה? אני נראה כאילו אני באמצע הצינור שם?
אני חושב שאתה צריך להיות באמצע העץ.
- אני לא באמצע? - לא. האמצע הוא שם.
- בסדר. - בסדר.
- כן, אתה צריך… - הוא המאמן עכשיו.
לא בכוח.
- לא בכוח? - לא בכוח.
אסור לי להשתמש ב"כוח"? זה מה שאתה אומר.
אל תשתמש ב"כוח".
- יפה! - מושלם.
בול באמצע, יואן.
- יפה. - כן השתמשתי ב"כוח".
- יפה.
שני כישרונות מלידה, הא? יש לנו שני עוד שחקנים.
כן, עוד שני שחקנים היום.
תודה, חבר'ה, היה אדיר. נהניתי מאוד. היה נפלא.
כדאי להישאר כאן ולהמשיך בזה.
- אהבתי את רעיון משחק. אתה לא? - לא, אני מעוניין לראות.
תראה לאיזה מרחק הם הולכים. קילומטרים.
בהגנה,
צריך לוודא שאף הורנוס לא ייפול לקרקע
- לפני שעצרתם אותו. - טוב.
תראה את השקעים כאן. זה עץ מלא.
לא פלא שהם חובשים קסדות.
יש!
הוא מפלצת.
כן, הוא הצליח. הוא הלך לכיוון אחד, הלוח לכיוון אחר.
שמחתי להכיר, אחי.
- שמור על עצמך. המון תודה. - ביי-ביי.
זה ספורט מוזר מאוד, מה שראינו עכשיו.
איך הם המציאו את המקל הקפיצי המצחיק הזה?
אלוהים יודע.
אהבתי את ההתלהבות מזה.
אנחנו בישורת האחרונה, נוסעים ישירות לקאלה…
- ריימס -
לפני שנחצה את התעלה בבוקר.
ברוכים הבאים לצרפת.
- זהו זה, צ'רלי. - לעזאזל. וואו.
זו המדינה האחרונה בדרך לפני שנגיע הביתה.
כן. אנחנו כבר באמת בישורת האחרונה.
כן.
זו צרפת שאנחנו מכירים ואוהבים.
- וואו. זה יפה. - וואו, תסתכל.
- ריימס, צרפת -
זה נראה מוכר, צ'רלי.
הייתי כאן לפני כ-25 שנה.
יש בעיר קתדרלה גותית מדהימה.
אז נעצור למתוח את הרגליים?
כן, בוא.
נראה לך שזה המקום? אני לא יודע.
- מהמם, נכון? - מדהים, הא?
עשיתי טיול של שישה ימים בצרפת.
ואני זוכר שיש לי תמונות של האופנוע שלי על הרקע הזה.
ורציתי שיניחו לי לנפשי,
אז עשיתי תסרוקת מוהיקן על ראש מגולח למשעי.
וחמישה ימים אף אחד לא דיבר איתי.
היה זוועה. הרגשתי נורא בודד.
מכאן זה מראה מעורר יראת כבוד, נכון?
הממדים.
בוא נעיף מבט בפנים.
- תראה את דלת הזכוכית. - כן. ובקצה.
בנייה של מבנה כזה היא מבצע מדהים.
אבל כמות הפרטים המורכבים בכל מקום היא מטורפת.
תראה את כל הגילופים הקטנים בכל מקום.
- הבנאים הורשו לגלף… - את הפנים שלהם.
את הפנים שלהם כסוג של חתימה.
כאן התקיימו ההכתרות של מלכי צרפת.
זה מטורף.
נר לזכר טלשה.
אחותי המקסימה.
טוב, יצאנו לדרך.
קדימה ולמעלה.
קאלה. השלט הראשון לקאלה.
כן, תסתכל.
ראינו המון נופים בצרפת שלא רואים
אם נוסעים באוטסטרדה.
אני מעדיף את זה.
לתחת שלי, לעומת זאת, נמאס כבר.
הייתי שמח לשטוף את האופנוע.
- לנקות את כל השמן מהדופן שלו. - כן.
אני בטוח שיהיה שם צינור.
אני בטוח. אני בטוח.
שלום.
זה מקסים. בכל הרצינות.
טוב…
שככה יהיה לי טוב.
זה יפה.
איזה מקום נפלא להעביר בו את הלילה האחרון.
מצא את ההבדלים.
הוא עדיין היה לבן מתחת.
הייתי בטוח שהוא חלוד לגמרי.
אבל למעשה הייתה חלודה רק על פני השטח.
ואף אחד, גם אני, לא שטף אותו אף פעם.
תראו, הוא לבן.
אני רוצה שהוא ייראה כמו כוכב התוכנית.
הוא באמת הכוכב.
אז לארוחה המשותפת האחרונה שלנו,
אני מכין פסטה כרישה ואחר כך נכין צלי בקר.
נצרוב אותו במחבת ואז נעביר לתנור.
מדהים, לא?
כלומר, זה לא הקילומטראז' הכי ארוך בעולם,
אבל אופנוע בן 50 בקור, בחום, בגשם,
זה די מרשים לדעתי.
אני אסיר תודה לו.
בחיי, זה אופנוע טוב, לא?
לעזאזל, זה אופנוע טוב, לא?
אני כל הזמן…
כשאין איש בשטח, אני כל הזמן הולך
ומסתכל על הפרופיל שלו.
כי הוא כל כך יפה.
הוא כל כך יפה, האופנוע הזה.
החודשיים וחצי האחרונים היו מדהימים.
הספקנו המון.
ונהנינו מאוד מכל רגע.
היה פשוט תענוג לטייל עם יואן
ולדעת שיש מישהו מאחוריי כל הזמן
ולהשגיח זה על זה.
אני באמת אוהב את זה.
מושלם.
מקסים.
את אלה צליתי קודם.
- פשוט מועכים אותן? - פשוט מועכים.
אם מועכים אותן ואז מבשלים שום נא…
לפעמים זה נותן טעם אחר.
טעם של אדמה.
- אעשה את זה תמיד… - תטעם.
תמיד אבשל לבשל תפוחי אדמה צעירים
- בשמיר. - כן, בשמיר.
- אלה שני דברים למדתי בטיול. - צריך לתת להם לנוח,
- לתפוחי האדמה. - כן.
אז הנה.
מי רוצה נשיקה?
- למחרת בבוקר -
עכשיו בערך 6:30. אנחנו יוצאים ב-8:00.
נוסעים לקאלה.
ממשיכים לבית של צ'רלי לפגוש את כולם.
- יומן מצלמה -
מרי תחכה לי.
קשה לי לחכות עד שניפגש.
קשה לי לחכות לחיבוק שלה.
ומחר,
הביתה לסקוטלנד, שם הכול התחיל.
אבל זהו. זה היום האחרון.
לא נסגר לי המעיל. מצחיק שזה ביום האחרון, לא?
תהיתי מה זה.
איך אני נראה עם מגני הבוץ הלבנים?
וואו. לא שמתי לב שהם לבנים.
לא ידעתי שהם לבנים. חשבתי שהם חלודים לגמרי.
- כן. - מצחיק מאוד.
אני עדיין מתקשה להאמין שזה היום האחרון.
הנה הוא, הנה הים.
אלוהים, אלה הצוקים הלבנים של דובר?
- כן. - כן?
- כן. - זה כל כך קרוב.
קשה לי מאוד
לזכור את כל מה שעשינו בטיול הזה.
כלומר, זה די מדהים.
באמת הספקנו המון.
עשינו את המסע הענקי הזה על אופנועים בני 50.
זו דרך די ארוכה.
לא הייתי קודם לכן ברוב המדינות שבהן עברנו.
אני לא חושב שהייתי בדנמרק.
אני לא חושב שאני הייתי בדנמרק.
אתה רואה את הנוף משתנה סביבך.
אנחנו יוצאים לדרך.
זה קיר שלג יפה.
חווים את איתני הטבע.
אני מותקף ע"י יתושים ביערות ובגשם מעצבן.
הם רוצים את הדם שלי.
אוי ואבוי.
הלילה שהכי אהבתי היה הקמפינג באי.
הם השאירו אותנו שם.
נפלנו במקרה לתוך המון סיפורים.
ובסוף פוגשים המון אנשים יוצאי דופן.
ויש בזה משהו שמזין את הנפש.
קה-טונג.
זה המונח הטכני?
צריך להיות פתוחים למסע.
צריך להיות פתוחים לאפשרות שהאופנוע יתקלקל…
ושתיתקעו לצד הכביש.
תוכל להיות האביר על הסוס הלבן שלי?
וזו הייתה הרוח של המסע. זה כל העניין.
לעלות על אופנועים ישנים שיעכבו אותנו
וכך נוכל לראות יותר דברים ולצחוק יותר.
וזה בדיוק מה שקרה.
מדהים!
בחיי, הרעיון של לרכוב על האופנוע לבית שלך מרגש כל כך.
באמת מגניב.
כל הטיולים הקודמים שלנו תמיד נגמרו במקום אחר.
- כן. - ועכשיו אנחנו כאן,
בחזרה למנהרת התעלה, בחזרה לבריטניה.
ארוכה הדרך הביתה.
הגענו.
- נפלא. - כמעט נפלתי שם.
זה היה מביך.
כן. "ראיתי את צ'רלי ואת יואן לפני כמה ימים.
יואן נפל ישר על הפנים, ישר על התחת."
עומדים בלי לזוז בתוך רכבת.
ברוכים הבאים לאנגליה. מקווה שהנסיעה הייתה נעימה.
ותודה שבחרתם…
טוב. עכשיו, על אדמת בריטניה. הגענו.
- פוקסטון, אנגליה -
עכשיו צריך לנסוע בצד שמאל.
אוי, אלוהים. בצד שמאל.
- ברימו - קאלה -
אנחנו בישורת האחרונה לפני הבית של צ'רלי בסארי.
אבל זה לא יהיה סוף המסע שלי,
כי מחר אני משאיר את צ'רלי מאחור
ויוצא לכיוון סקוטלנד לבדי.
- הבית של יואן -
וואו. בעוד כמה שעות נהיה…
- בבית שלך! - נהיה בבית שלי.
אבל קודם ניפגש עם כמה אופנוענים.
זה הפך לסוג של מסורת.
אנחנו מנסים לתאם בין כל משתתפי השיירה שהתחילו להגיע.
השעה אחת וארבע דקות.
אבא בדרך כלל מקפיד לעמוד בזמנים.
הנה הוא!
כל הכבוד! עשית זאת!
- טוני, אבא של ראס -
שמענו אותך מגיע מעבר לפינה.
- כן? - כן, ה…
של האופנוע.
וואו. תענוג לראות במראה את כל האופנועים האלה.
האנשים האלה הם אופנוענים.
יואן סיפר שפעם, כשהוא הצטלם לסרט,
נאסר עליו לרכוב על אופנוע.
הוא אמר, "לבקש ממני להימנע מלרכוב על אופנוע
זה כמו לבקש ממני לא להאזין למוזיקה."
כאלה אנשים הם.
אתה זוכר את ההגעה לניו יורק?
הייתה לי תחושה חזקה שאני מאבד אותך
- בין כל האנשים. - כן.
הרכיבה לצד צ'רלי
היא משהו שאני חולק איתו ורק איתו.
הוא במראה שלי, אני במראה שלו.
זה מוכר כל כך.
רכבנו ככה אלפי קילומטרים.
אני חושב שככל שאתה מתבגר,
אתה הרבה יותר בררן לגבי האנשים שאתה מקדיש להם מזמנך.
ויואן הוא אחד האנשים האלה.
יש משהו בלהתנהג כמו ילדים שוב.
לרכוב על האופנועים שלנו כמו ילדים ולפגוש חברים ברחוב
ופשוט להתפנן.
קצת כמו לעשות את זה כמבוגרים.
הייתי קצת תקוע עד שעשינו את Long Way Round.
ואני זוכר שחשבתי שאאכזב את המשפחה שלי.
לכן אני אסיר תודה על שפגשתי את יואן.
- היה מדהים. - נכון.
תודה, יואן. היה כיף גדול.
תודה לך, אחי.
נסענו דרך ארוכה מאוד כדי להגיע לבית שלך, צ'רלי,
זה בטוח.
אני מציע לפעם הבאה את כביש איי-1 או אם-1 או משהו.
אם-6.
זה כביש הגישה לבית שלי.
אין מצב.
שלום לכולם!
היי!
וואו. תראה את אשתי היפה.
שככה יהיה לי טוב…
איפה מרי?
תראו את זה.
זו הייתה דרך ארוכה מאוד.
אני אוהב אותך.
טוב לראות אותך.
היי, מותק. היי.
- עשינו זאת. - אלוהים…
היי, אבא. תענוג לראות אותך.
חיכיתי לך כל הבוקר. כל היום.
- ג'ון, אבא של צ'רלי -
אתה נראה מקסים, אבא.
אתה נראה מצוין.
אבא!
- הקעקוע? - הקעקוע. תראי.
- חשבתי שהוא גדול יותר. - וואו!
כן, הוא נראה גדול יותר.
- אני ראשונה ואת שנייה. - מה? למה היא ראשונה…
אף פעם לא ראיתי את הבית של צ'רלי.
- למחרת בבוקר -
אני הולך לקחת את האופנוע ולרכוב לסקוטלנד, אבל דרך מנצ'סטר,
ושם יש לי תוכנית כדי שלא אצטרך לרכוב כל הדרך.
בחזרה לסקוטלנד הנאווה!
החבר שלי כריס בנה חיפושית פולקסווגן.
אז אני אעלה את האופנוע לעגלה נגררת
ובלילה כבר אהיה בבית בסקוטלנד.
אתקשר ליואן לראות מה שלומו.
הוא לא עונה.
זה נגמר.
צ'רלי?
היי, גבר. מה המצב?
אחי, גם אני מתגעגע.
נחש מה קורה עכשיו?
יורד גשם.
מנצ'סטר.
נראה מצוין.
כבר עשרה שבועות לא נהגתי במכונית.
- עשרה שבועות? - אני מקווה שאני זוכר איך.
סקוטלנד! סקוטלנד!
- ברוכים הבאים לסקוטלנד -
טביעת האצבע לא זוהתה.
נאסר עליי לחזור הביתה כי הבית לא מכניס אותי.
טביעת האצבע זוהתה.
- למחרת בבוקר -
בוא, תלחץ כאן. על זה. על זה כאן. תלחץ עליו.
תרגום: גלית אקסלרד