HOSSZÚ MOTOROZÁS HAZAFELÉ
HOSSZÚ MOTOROZÁS 2004
Húsz év és három hihetetlen kaland során
beutaztunk párat a világ legtávolesőbb zugaiból.
HOSSZÚ MOTOROZÁS LEFELÉ 2007 HOSSZÚ MOTOROZÁS FELFELÉ 2019
Nekivágtunk, Charley. Rójuk az utat, öregem.
Mégsem fedeztük fel rendesen soha a szomszédos országokat.
- Oké, indulás. Irány Európa. - Csináljuk.
Úgyhogy ezen a nyáron egy látványos kört megyünk
a 17 legközelebbi szomszédos országon át.
A skóciai házamtól indulunk, átjövünk a kontinensre,
felmegyünk az északi országokon át a sarkkörbe,
le a balti államokba, mielőtt átkelnénk az Alpokon és Franciaországon,
hogy két hónap múltán hazatérjünk.
És nem fogunk óvatoskodni,
az utat szeszélyes, 50 éves motorokon tesszük meg,
amelyek így most új életre kelhetnek.
Fura hangokat ad a mocim.
Mellettük hajt egy harmadik motoron
a két operatőr, Claudio és Max.
És a fiúk saját videónapló-kamerát is visznek.
RENDEZŐ / PRODUCER
A nyomukban Russ, én és a stáb két elektromos kocsin.
Csak akkor találkozunk, ha szükséges.
Idén nyáron Európa a játszóterünk.
Hűha!
És megyünk az orrunk után, és meglátjuk, mit találunk a nyílt úton.
Ausztriában vagyunk.
Kissé megéheztem.
Mi a legfőbb osztrák nemzeti étel?
Szerintem a bécsi szelet és az almás rétes.
Na, ja. Snicli és strudli!
Emelkedett hangulatban
fejezzük be a túrát, Európa legnagyobb hegységébe,
az Alpokba tartunk.
Ausztriából indulva
végigrongyolunk Svájcon,
aztán föl, Franciaországon át hazáig.
Egy kis bécsi bokszkiállással kezdünk.
BÉCS AUSZTRIA
Bécs
Juj!
Baromira fáj a seggem.
Előredőlök, Ewan, úgy megpaskolhatod a seggem.
- Így már jobb? - Jobb. Köszönöm.
Melyik folyó ez?
- A Duna. Igen. A Duna. - A Duna! A Duna!
Ja, tényleg.
- Ilyennek képzeltem. - Igen.
Bécs.
Hát, itt vagyunk Bécsben.
Az álmok városa és a zene városa,
és legnagyobb szerencsénkre a híres sütemények városa.
Nézzenek oda! Micsoda szinkronparkolást nyomtunk.
Hallottunk egy izgi kis kávézóról,
az egyik legfinomabb sütiző a városban.
Nyugdíjasok viszik a helyet.
- Ez az? - Odass, ott a kis nagyifej.
Remek. Nénikék üzemeltetik.
Vagy bácsikák is. Nem tudom.
- Micsoda bútorok. - Durva.
ÜDV NAGYI NAPPALIJÁBAN
- Először járnak itt? - Igen.
- Foglaljanak helyet! - Ide?
- Ó, igen. - Csodálatos.
Köszönjük. Pazar.
Nézzék, íme a nagyi nappalija.
Fiatalok és idősek kávézója.
Együtt dolgoznak a nemzedékek.
Szeret itt dolgozni?
- Igen, szeretek, szeretek… - De jó, igen.
Tíz éve vagyok itt a kávézóban.
Már tíz éve itt van?
Igen. Most pedig hozhatok egy különleges kávét vagy…
- Legyen szíves. Menj, Charley. - Igen. Megnézem.
Üljön csak vissza, kérem…
hadd kérdezzem meg…
Oké.
Önök mindketten motorosok?
Igen, motorozunk.
Ó, fiatal koromban egy motorost kerestem magamnak égre-földre…
De nem találtam.
- Nem talált? - Nem.
- De most talált. - Kettőt is.
Ó, nem! Túl öreg vagyok.
- Helló! - Üdv!
Kaphatok ebből egy szeletet?
- Almás rétest? - Almás rétest. Igen. Köszönöm.
- Tejszínhabot? - Kérek szépen habot.
- Tejszínhabbal? - Habbal, igen.
Skóciában van erre egy mondás.
„Egyél csak! A nénikédnél vagy.”
Ez itt kicsit olyan.
„Egyél csak! A nénikédnél vagy.”
Köszönöm.
- Almás rétes? - Az.
Megkóstolhatom?
- Hű, ez de finom. - Jó, mi? Aha.
- Azt a rohadt. - Nagyon finom.
Ez a sütemény a mi bécsi specialitásunk.
- Csak nem… - Úristen.
- Ez puding? - Ezek a bukták…
forró szilvalekvárral vannak töltve…
és forró vaníliaszósszal.
- Atyaég. - Vaníliaszósz? Úristen.
Mint a joghurt?
Nem, ez…
Pont a farmeromra.
Angolkrém.
- Jó ég, de finom. - Kér egy mosógépet?
Igen.
Nagyi, bedobnád a gépbe, gyors programra?
Igen, máris visszahozom.
Köszi szépen. Jó ég!
Ebből is lopunk kicsit.
Köszi szépen. Isteni!
Még úgy is néz ki, mintha a nagyi sütötte volna neked.
Nézd! Nem olyan?
Kétféle indíttatásból vannak itt.
A KÁVÉZÓ TULAJDONOSA
Az egyik az anyagi szegénység.
Ha 65 éves kor fölött keres valami munkát az ember,
- akkor… nincs semmi. - Nincs semmi.
- A másik a szociális szegénység. - Igen.
Ha mindenki aktív marad, és értelmes tevékenységet végezhet, úgy sokkal tovább
- egészségesek maradunk. - Egészségesebbek.
- Igen. - Gratulálok!
Nektek be is vált. Úgyhogy jól teszitek.
És közben sokaknak segítetek is vele.
- És botrányosan finom a pudingotok! - Az.
- Ízlik? - Nagyon-nagyon finom.
Naná, hogy finom.
- Jóféle nagyiféle. - Nagyiféle.
Fantasztikus! Mind megettem. Bocsi.
- Ja, nem. Semmi baj. - Nem hagytam…
Neked nem hagytam angolkrémet.
- Bocsi, Charley. - De a…
- Milyen remek ötlet, nem? - Totál zseni.
- Erre, ugye? - Igen.
Erre. Menj előre, Ewan.
Rendben.
Degeszre ettem magam.
Ne is mondd, én is. Komolyan úgy érzem, mindjárt megszülök.
Legszívesebben lefeküdnék.
Hát, én most el is ájulnék. Ja.
Itt az igazi osztrák kultúra ideje.
Ahhoz pedig felkerekedünk a hegyekbe.
Nyaranta ez a káprázatos táj
színdarabok és koncertek garmadájának szolgál természetes díszletéül.
Mi pedig bepillantást nyerhetünk
egy vadiúj opera tavi színre vitelébe.
Gyönyörű szép helye a világnak Ausztria. Imádom.
Az opera hőse egy férfi sellő, aki beleszeret egy sóhajadonba,
mindez valamelyest egy régi népmesén alapul arról,
milyen értékes sólelőhelyre bukkantak itt a tóban.
GRUNDLSEE AUSZTRIA
- Azta, odass. - Nagyon szép, nem?
De.
Nézd csak, ott van a vízen. Az ott a sónő, nem?
Őt keresi a sellőfi.
Ott a többi szereplő.
- Azta! - A hajóban.
Ezt nézd meg.
Elküldtem a legendát Vanni Morettónak.
VANNI ZENESZERZŐ
Ő pedig írt nekünk egy operát.
És megkerestem Andreast is, aki pedig a mi rendezőnk.
Köszi, hogy nézhetjük.
Ez az első próba.
ANDREAS RENDEZŐ
- Az első próba a tavon. - Izgi?
- Az. - Remek. Hajrá!
Ez a legegyszerűbb.
Pontosan itt játszódik a legenda.
Úgyhogy, tudják,
valahogy nagyon izgalmas itt lenni.
Oké. És kezdjük!
Hó-hej, barátaim! Hej, bátran tovább!
Vessük be a hálót Húzzuk erősen!
Köszönöm! Idáig vegyük újra.
Köszönöm. Köszönöm.
Johanna, kicsit hátrébb húznád a hajót?
Menni fog a vízből is?
És rajta!
- Ő az, aki látta a… - Igen.
- …a vízi embert? - Bizony, látott valamit a vízben,
valami furcsát.
Légyszi, ne takarjátok ki az énekest!
Menjetek onnan!
El onnan, légyszi!
- Ügyesen vontatta a hajót. - Köszönöm.
- Bizony. - Meglepő volt.
- Egyedül odébb vontatta. - Milyen erős!
Oké. Itt álljunk meg. Szünet.
- Kéz- és lábtörést! - Ragyogó!
- Jó mulatást! - Köszönjük.
És köszönjük szépen, hogy belenézhettünk.
Igazán különleges. Köszönjük.
Így kell operát nézni!
Fenséges látvány. Nagyon-nagyon tetszik itt.
Ez az egyik leggyönyörűbb táj a világon, elképesztő.
És ha már erre járok,
nem hagyhatom ki, hogy új szenvedélyemet gyakoroljam.
Nagyon izgulok a holnapi siklóernyőzés miatt.
Szenvedélyesen beleszerettem.
A legnagyobb álmom megmászni Skócia hegyeit,
és lerepülni a csúcsról.
Ezért szeretnék jó pilótának kitanulni.
MÁSNAP REGGEL
Eljött a nagy nap.
Elvégeztem egy siklóernyős tanfolyamot Santa Barbarában.
Még nincs meg a bizonyítványom, de majdnem.
VIDEÓNAPLÓ
Onnan föntről indulunk, kirepülünk ide.
Itt lejjebb ereszkedünk.
És valahol ott érünk földet.
Bámulatos szép időnk van!
Oké. Meg is érkeztünk.
Ez itt az indulóhely. Na tessék.
Magasabb, mint Santa Barbara.
- Bevárjalak, kanyarogjak kicsit? - Nem kell.
JOCKY SIKLÓERNYŐ-OKTATÓ
Úgyis ereszkedsz.
- Ha megvagy, megyek én is. - Oké.
Ha pedig én baltázom el a startot,
onnantól magadra maradsz.
Mit keresek itt? Mi ebben a jó?
Megcsomózni, és feltekerni.
Mi tandemezünk. Gondoltam, jó lenne kirepülni Ewannal.
És ott voltam lent, most meg itt fönt vagyok.
Odalent totál magabiztos voltam.
Szuper könnyűsúlyú, csatja sincs.
Csak ilyen akasztók, mint ez.
Ezt kell ráhúzni a rögzítéshez.
Egy kis gumipánt, és kész.
- Na, Ewan! - Igen?
Amikor úgy érzed, hogy kellemes a szél, startolhatsz.
Ő már több száz ilyet ugrott, jó kezekben leszek.
Azta!
De szép!
Siklóernyőnél először be kell dőlni a kormányzáshoz.
Attól elkezd fordulni. Picit ráfékezel.
És meg is fordultál.
Lazítsd el a lábad, Ewan. Nyugi!
Nézd, merre vagy.
Charley! Hé!
Jól vagy, haver?
Nem rossz. Csak erre lógtam. Gondoltam, beugrok.
Ja, örömmel látlak idefent.
Uramisten!
Azta, tisztára, mint valami vallásos élmény.
Annyira imádom!
Hűha!
Lassan repüljünk a leszállópályához, jó?
Úristen.
Hűha.
- Lábat fel! - Jó.
Oké.
- Oké? - Igen.
Attól rosszul lettem kicsit, mikor aprókat köröztek.
Egy kicsit olyan…
Az kicsit kótyagos érzés volt, de amúgy elképesztő volt!
Ott jön Ewan.
Charley!
- Hihetetlen, mi? - Na, hallod!
Kicsit láttuk egymást odafönt,
de aztán más magasságba kerültünk…
Igen, de jól néztél ki odafönt.
- Charley, összeszeded… - Igen.
…csak fogd egybe kicsit, hogy…
hajtsd rá a tetejére. Úgy.
Becipzározzam innen?
Igen.
A sok kempingezéstől belejöttünk a csomagolásba, Ewan.
Lehet, hogy ezért imádom úgy a sátrakat, tisztára, mint a siklóernyő.
Eszméletlen, nem?
Nézd. Simán befér a kocsiba.
Benne van egy komplett légi jármű.
Ennyi.
- Ez mekkora volt! - Úristen.
Olyan szép volt. Elsírtam magam.
Kicsit… Meghatódtam.
Rettentően tetszett.
Ilyen magasról még sose startoltam.
Lélegzetelállító volt.
Vicces, a tandemben az oktató mindent duplán ellenőrzött.
Nem bírtam megállni. Én is végignéztem mindent,
hogy ellenőrizzem, hogy ellenőrizte-e.
Hallottunk egy művészről,
aki errefelé alkot, egy svájci kastélyban.
A művészneve Not Vital,
a 80-as években egy New York-i művészkörbe tartozott
Warhollal és Basquiattal.
Rendesen elhagytuk a járt utat.
Hű, odass. Ott van fönt.
TARASP VÁRA SVÁJC
Ja. Ez aztán szép nagy házikó.
És ez itt a galériája, vagy itt is lakik?
Nem is tudom. Alighanem mindkettő.
- Helló! - Idefönt lakik?
- Néha. - Néha?
Maga nem lakna itt?
- Dehogynem. - Én is.
Nagyon is.
- Oké. - Ejha!
Nagyon tetszik az ott, a szélén.
Az a címe, hogy Kellemetlen tárgy.
Kellemetlen tárgy.
Odamehetünk?
- Oda föl? - Igen, megnézni.
Ezt nézd meg!
1900-ban idejött egy bizonyos Lingner nevezetű valaki.
Az Odol szájvíz feltalálója.
És abból úgy meggazdagodott,
hogy azt csinált, csak akart.
Szóval ide jött, meglátta ezt a várromot,
megvette, és 16 éven át építgette.
Vagyis szájvízből épült a vár, és a németek friss leheletéből.
Lenyűgöző.
Igen, ezek heregolyók.
Ha megnézik Michelangelo Dávid-szobrát
- Firenzében… - Igen?
…ha, mondjuk, Dávid akkora lenne, mint a Palazzo,
akkor lenne ekkora a töke.
Kedves látvány.
Micsoda hely!
Hihetetlen.
Azt a fát én csináltam.
- Bronzból öntöttem. - Azta!
Szép darab. Hű, jó nagy.
Hány darabból rakta össze?
Nem tudom. Biztos jó néhányból, nem?
Technikai kérdés,
- és az nem olyan fontos. - Igen.
Ahogy Michelangelo mondja.
- A technika… - A technika nem számít.
Na jó, menjünk. Liftezünk.
Lift is van.
Naná, hogy van. Hát, ez fergeteges.
Nahát!
Szóval a tulaj, Lingner, orgonista akart lenni ugyebár.
Itt akart orgonálni?
Igen, itt az orgona. Európa legnagyobb magánkézben lévő orgonája.
Jesszusom!
Nézd, itt vannak a sípok.
Mikor még nem kellett mindennek egyenesnek lenni.
Igen.
Spagettiszerű lehetett, csak a levegő járja át.
És így össze tudták tömöríteni az egész orgonát.
És mikor építették?
1916-ban, akkor halt meg szegény.
- Működik? - Igen.
- Muti. - Próbáld ki.
Kipróbálni? Életemben nem játszottam ilyenen.
- Tyű! - Ez itt Benjamin Brittené.
Azta!
Ez az ő hangszere, mert komponált itt.
Játszottam Benjamin Britten zongoráján.
Na, tessék.
- Gyönyörű. - Ezt inkább…
- Hagyja csak. - Féltem.
Igazad van, csukjuk le.
- Miért? - Eléggé féltem.
- Ezt a részt féltjük. - Inkább lecsukom. Mert…
Pedig angol gyártmány.
- Aha. - Hát ez az. Épp azért kell…
Bizony.
Volt már angol kocsija?
Csak úgy itt termett.
Ezt nézd meg!
Ha bejönnek a hegyek, bejön.
Hű!
És ez itt nemzeti park.
Az ám.
- Olyan jó utazni. - Igen, az utazás fantasztikus.
A látvány kedvéért építették.
- Nem. - Vicc.
A látvány senkit nem érdekelt.
Merőben új ötlet, hogy kifelé nézzünk.
Annak idején vagy kívül rekedt valaki, vagy odabent volt.
Az elképzelés, hogy a tájban gyönyörködünk, annyira dekadens.
- De vicces. - Dekadens.
Nagy örömünkre szolgált megismerni. Egészen bámulatos.
Örvendek. Igazán élveztem a társaságát.
Lefényképeztem a szivárványt.
Úgy néz ki, mintha a teve lágyékából indulna.
Tényleg.
Hát, ez teljesen észbontó egy élmény volt.
Mekkora figura. Megnevettetett.
Vicces szófordulatai voltak.
Tök vicces volt az orgonánál.
Tudod, az az orgonista.
Hogy került oda? Ott bujkált készenlétben?
- Olyan fura volt. - Az.
Úgy nézett ki, mint egy 50-es évekbeli olasz művészfilmhős.
Az utolsó éjt az Alpokban operatőrünk, Claudióék házában töltjük.
De jó lehet itt felnőni! Basszus!
Nézzenek oda! És itt van Claudio motorja.
Nahát, ez Claudio Hosszú motorozás-os mocija.
- Az ám. - Remek motorok.
Azóta is szétimádom.
Helló!
Már 92 éves.
IDŐSEBB VON PLANTA CLAUDIO APUKÁJA
- Részt vettem az olimpián. - Az olimpián!
Örvendek. Ewan vagyok. Örvendek.
- A lépcsőzés az olimpiai szám. - A lépcsőzés.
- Aranyérmes. - Az ám.
Húsz éve utazunk veled, Claudio,
de még nem jártunk nálatok.
Pedig mindig meséltél róla. Jó, hogy itt lehetünk.
Jó ég, de szép ez a sok fa.
Szokás errefelé,
- mert télen bazi hideg van. - Hideg ám.
- Igen. - Köszönöm.
Oké. Tschüss! Jó éjt! Köszi.
Szia! Pá-pá!
MÁSNAP REGGEL
Igencsak korán van még. És nem aludtam valami jól.
VIDEÓNAPLÓ
És ami egész éjjel nem hagyott aludni, nem más, mint ez a kis cukika.
Íme a bűnös. Hatkor éktelen harangzúgásra ébredtem.
Állítólag meg lehet szokni.
Szevasztok! Pá-pá!
Csak utánad, Charley.
Elhagyjuk Svájcot,
ám előtte újabb remek helyi sportot próbálunk ki, a hornussent,
avagy más néven a farmerek golfját.
Üresben vagyok. Ez így nem jó.
Feltűnt, hogy üresben nem kanyarodik túl jól
ez a motor.
Tudjátok, mire hasonlít?
Tudom már. A Sally Gapre az írországi Wicklow-hegységben.
Nem…
Azt nem ismerem.
Tisztára, mint Glencoe.
Oké, ez lesz az.
Nem tudjuk pontosan, mi ez.
Majd kiderítjük.
J.K. Rowling innen vette a kviddics izét a Harry Potterben…
- Tényleg? - Nem tudom. Tipp.
- Most találtad ki? - Most.
Oké.
HORNUSSENKLUB TENNIKEN
Egyenesen Boorman könyvéből, ja.
Odass! Nézd, milyen fura csúszdaféle.
Innen fogják majd…
Huss!
Nahát.
- Az az ütő? - Igen.
- Pecabotra nem számítottam. - Nagy imbolygó izé.
Szóval innen… Ez az a rész, ahonnan elütjük a hornusst.
- Az olyasmi, mint a hokikorong. - Oké.
- Kisebb, de keményebb. - Aha.
Nagyon gyors. 300 kilométer per órával repül.
Próbáljuk olyan messzire elütni a hornusst, amilyenre csak lehet.
- A korong. - Kicsit agyagos.
Hova kerül?
Ja, a legvégére.
Nahát. Oké.
- És aki beüti az erdőbe? - Ez a halálvonal.
Halálvonal?
Az, halálvonal.
- A halálvonal. - Halálvonal.
- Na, rajta. - Oké, lássuk.
Mint a szomszédom, Jimmy Wiley.
Nagyon hasonlít.
Én azt biztos leverném véletlenül.
Biztos is.
Körözteti.
- Micsoda? - A felhő fölött. Most bele a felhőbe.
Most már nem is látni.
Ez az.
- Csak megér… - Vigye végig.
- …egy próbát. - Kipróbáljátok?
Nagyon kipróbálnám.
Szóval így körbelendítem.
Kövessék Charley-t és Ewant a Ritka sportok a világ körül sorozatban.
- Hosszú motorozás, ritka sportok. - Visszafelé csak szép lassan.
Telibe kell találni.
Született tehetség.
Charley meglelte hivatását.
Utána aláírhattok a klubunkhoz.
Hát, megkérem az árát.
- De kedves. - Ügyes.
Nagyon ügyes.
- Szép volt. - Köszönöm.
Ewan!
Itt fönt már fele se tréfa, mi?
Hogy festek? Mintha már félig azon a csövön lennék?
A fának a közepére kell lépni.
- Nem ott vagyok? - Nem. Ott a közepe.
- Oké. - Oké.
- Igen, oda kell… - Ő az új edződ.
Ne erőből.
- Ne erőből? - Ne erőből.
Ne használjam az Erőt? Azt mondod?
Ne használd az Erőt.
- Jó! - Tökéletes.
Egyenest a közepébe, Ewan.
- Ügyes. - Használtam!
- Használtam ám az Erőt! - Szép.
Két ilyen istenadta tehetséget, mi? Van két új játékosunk.
Két új játékos mára.
Kösz, srácok, remek volt. Nagyon élveztem. Szuper volt.
Maradjunk inkább, és folytassuk.
- Tetszik ez a játék. - Megnézném, kíváncsi vagyok.
Nézd, milyen messzire mennek. Mérföldekre vannak.
Védőként
arra kell nagyon vigyázni, hogy egy hornuss se érhessen földet,
- el kell kapni. - Jó.
Nézd, hogy behorpadt. Ez keményfa.
Jó, hogy kell sisak.
Ez az!
Mekkora szörnyeteg!
Sikerült neki! A fickó erre, a tábla meg arra esett.
Nagyon örültem, haver.
- Minden jót! Köszi. - Köszi. Pá!
Jó fura sportnak voltunk tanúi.
Hogy találhattak ki egy ilyen fura ostoros botot?
Isten tudja.
De nagyon tetszik ez a lelkesedés.
A célegyenesben vagyunk, toronyiránt Calais-ig,
és másnap átkelünk a csatornán.
Üdv Franciaországban.
- Ennyi volt, Charley. - Azt a rohadt. Hű!
Ez az utolsó országunk, mielőtt hazaérünk.
Igen. Ez már tényleg az utolsó szakasz.
Az.
Otthonos, imádott Franciaország.
- Hű, ez de szép. - Nahát, odass.
REIMS FRANCIAORSZÁG
Ez már ismerős, Charley.
Jártam itt vagy 25 éve.
Elképesztő gótikus székesegyháza van.
Na, ne álljunk meg nyújtózkodni?
Oké, álljunk meg.
Szerinted az az? Én nem tudom.
- Döbbenetes, nem? - Káprázatos, ugye?
Hatnapos Franciaország-körtúrán voltam.
Emlékszem, lefotóztam a mocimat ezzel a háttérben.
Egyedül akartam lenni,
úgyhogy rendesen körbeborotváltam tarajosra a fejemet.
Erre öt napig hozzám se szólt senki.
Borzasztó magányos voltam.
Innen nézve teljesen lenyűgöző, nem?
Már a mérete is.
Lessünk be egy kicsit.
- Az ólomüveg színe! - Ja. A végén is.
Milyen elképesztő bravúr egy ilyet felépíteni.
Őrület, milyen aprólékosan kidolgozott minden.
Mindenütt ilyen pirinyó faragványok.
- A kőművesek rávéshették a… - Saját arcukat.
…a saját arcukat afféle… afféle aláírás gyanánt.
Régen itt koronázták a francia királyokat.
Eszméletlen.
Ezt Telschéért…
drága nővéremért.
Akkor indulás.
Csak előre, így tovább!
„Calais.” Itt az első jelzőtábla.
Igen, odass.
Csomó mindent láttunk az országból, amit autópályáról
biztosan sose látnánk.
Nekem nagyon tetszett.
Az ülepemnek viszont kezd elege lenni.
Úgy lemosnám a motoromat.
- Lesúrolnám az olajat az oldaláról. - Bizony.
Biztos lesz slagjuk.
Tuti. Az biztos.
Helló!
Ez de bájos. Most komolyan.
Hát…
Atya-gatya!
Tényleg bájos.
Remek szállás az utolsó éjszakára.
Na, mi változott?
Alatta végig fehér volt.
Biztos voltam benne, hogy csupa rozsda.
Pedig igazából csak a felülete volt az.
És soha senki nem mosta le, így például én sem.
Most nézd meg, fehér!
Ki kell suvickolnom, mint egy bálkirálynőt.
Ő a főszereplő.
Utolsó közös vacsoránkra
póréhagymás tésztát főzök, aztán kisütjük ezt a marhát.
Serpenyőben rápirítunk, utána mehet a sütőbe.
Elképesztő, nem?
Ha nem is a világ legtöbb megtett kilométere,
de hogy egy 50 éves motor így állja az esőt, hideget, meleget,
az elég lenyűgöző.
Hálás vagyok ám az öreglánynak.
Úristen, de jó kis motor!
Basszus, micsoda jó motor ez, hát nem?
Én folyton… mindig…
Ha más nincs itt, folyton odamegyek,
hogy lássam profilból.
Mert annyira gyönyörű.
Csoda szép egy motor ez.
Hihetetlen volt az elmúlt két és fél hónap.
Rengeteget mentünk.
És minden percét imádtam.
Egyszerűen zseniális Ewannal lógni,
folyton együtt lenni valakivel,
és vigyázni egymásra.
Nagyon-nagyon szeretem.
Ez tökéletes.
Gyönyörű.
Ezeket már megsütöttem.
- Csak kinyomkodod? - Kinyomom.
Ha a nyers fokhagymát szétlapítva főzöd meg,
annak néha más íze lesz.
Ennek így földközelibb az íze.
- Mostantól így csinálom… - Kóstold meg.
…az újkrumplit pedig mindig kaporral főzöm.
Bizony. Kaporral.
- Ez az út két tanulsága. - És pihentesd is
- a krumplit. - Jó.
Így, ni.
Ki kér egy csókot?
MÁSNAP REGGEL
Fél hét múlt. Nyolckor indulunk.
Felmegyünk Calais-ba.
Visszamegyünk Charley-ékhoz, mindenki ott vár minket.
VIDEÓNAPLÓ
Mary is ott fog rám várni.
Már alig várom.
Alig várom, hogy megölelhessük egymást.
Holnap pedig
irány haza Skóciába, ahonnan indultunk.
De ennyi volt. Ez az utolsó nap.
Elromlott a cipzáram. Nem vicces az utolsó napon?
Mi ez a hang?
Hogy tetszenek a fehér sárvédőim?
Tyű! Észre se vettem, hogy fehérek.
Én se tudtam, azt hittem, csupa rozsda.
- Ja. - Nagyon vicces.
Alig tudom elhinni, hogy ez az uccsó nap.
Ott van, ott a tenger.
Atyaég. Azok Dover fehér sziklái, ugye?
- Igen. - Tényleg?
- Igen. - De közel van!
Nagyon nehéz visszaidéznem, mi mindent csináltunk az úton.
Tényleg egészen rendkívüli volt.
Rendesen telepakoltuk.
Ilyen óriási úton végigcipeltek minket az 50 éves motorok.
Elég hosszú motorozás.
A legtöbb országban még nem jártam az út előtt.
Szerintem sosem jártam Dániában.
Szerintem én sem jártam még Dániában.
Látni, ahogy változik körülöttünk a táj…
Ez lesz az!
Szép kis hófal.
Közvetlenül tapasztalod az elemeket.
Erdőben, zuhogó esőben falnak fel a szúnyogok.
A véremet akarják.
Ó, te jó ég.
A szigeten sátrazós éjszaka volt a kedvencem.
Otthagytak minket.
Sok jó sztoriba botlottunk.
És így rendkívüli emberekkel találkozhatunk.
És ebben van valami nagyon lélekmelengető.
Ka-tung.
Ez a szakkifejezés.
Nyitottnak kell lenni az utazásra.
Nyitottnak arra, hogy lerobban a motorod,
és ott ragadsz az út szélén.
Meg tudna menteni, mint egy hős lovag?
Ez az utazás szellemisége. Ez a lényeg.
Így, öreg motoron kicsit lassabb,
úgyhogy többet látunk, és többet is röhögünk.
És pont így is lett.
Elképesztő!
Öregem. Nagyon izgi, hogy hozzád érkezünk meg motorral.
Menő.
Eddig minden túránkat valahol másutt fejeztük be.
- Igen. - Most viszont,
tudod, megyünk vissza Nagy-Britanniába a Csalagúton át. Hosszú motorozás hazafelé.
Itt is vagyunk.
- Fantasztikus. - Hű! Majdnem elestem.
Jó kínos lett volna.
Ja. „Múltkor láttam Charley-t meg Ewant.
Ewan épp pofára esett, dobott egy seggest.”
Ja, álló helyzetben, egy vonaton.
Üdv Angliában. Reméljük, kellemesen utaztak.
Köszönjük, hogy velünk…
Így ni, mostantól brit földön tovább. Indulás.
FOLKESTONE ANGLIA
Mostantól balra kell tartanunk.
Úristen. Balra. Balra.
A célegyenesben vagyunk Charley-hoz.
Nekem ott még nem ér véget az út,
holnap Charley-t hátrahagyva
egyedül indulok tovább Skóciába.
EWAN HÁZA
Hűha! Pár óra, és odaérünk…
- Hozzád! - Otthon leszünk nálam.
De előtte még összefutunk pár motorossal.
HOSSZÚ MOTOROZÁS LEFELÉ 2007
Amolyan hagyomány.
HOSSZÚ MOTOROZÁS FELFELÉ 2019
Igyekszünk koordinálni mindenkit, akik kezdenek gyülekezni a konvojozáshoz.
Négy perccel múlt egy óra.
Apa általában szinte a pedánsságig pontos.
Itt is van!
Gratulálok! Ideértél!
TONY RUSS APUKÁJA
Hallottuk, ahogy befordulsz a sarkon.
- Igen? - Igen, hogy…
…így csinált.
Jó ennyi motort látni a tükörben.
Ők itt mind motorosok.
Ewan mesélt egyszer egy forgatásról,
ahol megtiltották neki, hogy motorozzon.
Azt mondta: „Az, hogy nem engednek motorozni,
olyan, mintha nem engednének zenét hallgatni.”
Nekik ez az identitásuk.
Emlékszel, mikor begurultunk New Yorkba?
HOSSZÚ MOTOROZÁS 2004
Biztosra vettem, hogy elveszítelek
- a tömegben. - Igen.
Charley-val utazni,
ez olyasmi, amin csak vele osztozom, senki mással.
Hol ő van a tükrömben, hol én az övében.
Annyira otthonos.
Annyira sok ezer mérföldet megtettünk már így.
Ahogy öregszünk,
egyre jobban megválogatjuk, kikkel töltjük az időnket.
Márpedig Ewan közéjük tartozik.
Újra van benne valami kisfiús,
amikor gyerekként motorral bandáztunk a haverokkal,
és csak úgy mentünk. Most felnőttként is hasonló.
A Hosszú motorozás előtt nemigen jártam sehol,
és emlékszem, úgy éreztem, szégyent hozok a családra.
Úgyhogy hálás vagyok, hogy megismertem Ewant.
- Fantasztikus volt. - Az.
Köszönöm, Ewan. Remek móka volt.
Én köszönöm.
Jó hosszú kerülőt tettünk hozzátok, Charley,
az már biztos.
Legközelebb jöjjünk az A1-esen vagy az M1-esen, vagy ilyenek.
Az M6-oson.
Ez itt már az én behajtóm.
Nem mondod.
Üdv mindenkinek!
Hé!
Nahát. Itt az én gyönyörű feleségem!
Jaj, szentséges, szentséges…
Hol van Mary?
Nézzenek oda!
Nagyon hosszú motorozás volt.
Szeretlek.
Örülök, hogy látlak.
Szia, édesem. Szia!
- Megcsináltuk. - Úristen!
Szia, apa! De jó látni téged!
Egész reggel téged vártalak. Egész nap.
JOHN CHARLEY APUKÁJA
Remekül nézel ki, apa.
Jól nézel ki.
Apu!
- A tetkó? - Ja, a tetkó. Figyi.
- Kisebb, mint képzeltem! - Hű!
Igen, nagyobbnak tűnt.
- Én vagyok az első, te a második. - Micsoda? Miért…
Igen, még sose jártam Charley-nál.
MÁSNAP REGGEL
Felülök a motorra, és elmegyek Skóciába, de Manchesteren át,
ahonnét van egy tervem, úgy nem kell végig motoroznom.
Vissza a szépséges Skóciába!
Chris barátom összerakott egy Volkswagen Bogarat.
Úgyhogy feldobom utánfutóra a motort,
és éjszakára hazaérek!
Felhívom Ewant, hogy hogy halad.
Nem veszi fel.
Ennyi volt… Mindennek vége.
Charley?
Hé, haver! Mizújs?
Te is hiányzol, cimbora.
Ki nem találnád, mi van most.
Eső.
Manchester.
Remekül néz ki!
Már tíz hete nem vezettem autót.
- Tíz hete? - Remélem, még emlékszem.
Skócia! Skócia!
ISTEN HOZTA SKÓCIÁBAN
Ujjlenyomat nem felismerhető.
Hát, nem mehetek haza, mert nem enged be.
Ujjlenyomat felismerve.
MÁSNAP REGGEL
Tessék, nyomd meg. Ezt. Ezt itt. Látod? Azt nyomd meg.
A feliratot fordította: Speier Dávid