Per 20 metų ir tris neįtikėtinas keliones
nukeliavome į kelis tolimiausius pasaulio kampelius.
Mes kelyje, Čarli. Mes keliaujame, bičiuli.
Tačiau dorai neapžiūrėjome šalių, esančių visai šalia.
- Gerai, štai ir mes. Aplankysim Europą. - Pirmyn.
Taigi, vasarą praleisime važiuodami įspūdinga kilpa,
aplankydami 17 mūsų artimiausių kaimynų.
Pradėję nuo mano namo Škotijoje, nuplauksime į žemyną,
keliausime pro Šiaurės Europą į Šiaurės poliaratį,
žemyn pro Baltijos šalis, o vėliau vingiuosime per Alpes ir pro Prancūziją
sugrįšime namo po maždaug dviejų mėnesių.
Nepabijosime rizikos
ir keliausime su temperamentingais 50 metų senumo motociklais,
kuriems buvo įkvėptas naujas gyvenimas.
Maniškis skleidžia juokingą garsą.
Trečiuoju motociklu važiuos
operatoriai Klaudijus ir Maksas.
Vyrukai filmuos ir asmeninius vaizdo dienoraščius.
RASAS MALKINAS REŽISIERIUS IR PRODIUSERIS
Mudu su Rasu vyksime su komanda ir dviem el. sunkvežimiais.
Ir susitiksime su vyručiais, kai reikės.
Taigi, šią vasarą Europa bus mūsų žaidimų aikštelė.
Nieko sau!
Važiuosime, kur akys veda, ir pažiūrėsime, ką mums atneš šis kelias.
Dabar mes Austrijoje.
Jau truputį praalkome.
Koks Austrijos nacionalinis patiekalas?
Manau, šnicelis ir obuolių štrudelis.
O, taip. Šnicelis ir štrudelis.
Kad kelionė būtų baigta aukštumoj,
keliaujame į didžiausią kalnų masyvą Europoje –
Alpes.
Pradėsime nuo Austrijos
ir pro Šveicariją
bei Prancūziją sugrįšime namo.
Pirmiausia trumpai stabtelėsime Vienoje.
VIENA AUSTRIJA
O, Viena
Oi.
Man jau tikrai skauda užpakalį.
Aš pavažiuosiu į priekį, Evanai, kad pamasažuotum.
- Ar geriau? - Geriau. Ačiū.
Kaip ten vadinasi ši upė?
- Dunojus. Taip. Dunojus. - Dunojus.
Taip.
- Štai kaip ją įsivaizduoju. - Taip.
Viena.
Štai ir mes, Viena.
Svajonių miestas, Muzikos miestas,
ir, mūsų nelaimei, miestas, garsėjantis savo kepiniais.
Pažvelkite. Tai buvo sinchronizuotas pastatymas.
Mums papasakojo apie nedidelę įdomią kavinukę,
kurioje galima paragauti vienų geriausių kepinių mieste.
Jai vadovauja senutės pensininkės.
- Čia ji? - Žiūrėk. Su močiutės veidu.
Nuostabu. Senučių verslas.
O gal ir senukų. Nežinau.
- Pažiūrėk, kokie baldai. - Nerealiai.
SVEIKI ATVYKĘ Į MOČIUČIŲ SVETAINĘ
MARIANA
- Pirmą kartą čia? - Taip.
- Taip? Prisėskite. - Čia?
- O, taip. - Nuostabu.
Ačiū. Miela.
Apsižvalgykite aplink, čia – močiutės valgomasis.
Mūsų kavinė skirta ir jauniems, ir seniems.
Jauni ir seni dirba drauge.
Jums patinka?
- Taip, patinka… - Smagu, taip.
Dešimt metų kavinėje.
Jūs čia jau dešimt metų?
Taip, taigi, ko jums atnešti? Ypatingos kavos ar…
- Taip, prašyčiau. Pirmyn, Čarli. - Taip. Aš peržvelgsiu kavą.
Prašau, prisėskite…
paprašysiu jūsų…
Gerai.
Jūs abu važiuojate motociklais?
Taip, važiuojame motociklais.
Kai buvau jauna, visur ieškojau vyro su motociklu…
Nesuradau.
- Nesuradot? - Ne.
- Tai dabar turit. - Du.
O, ne! Aš per sena.
- Sveiki. Laba. - Laba!
Taip. Galėčiau paimti gabalėlį?
- Obuolių štrudelio? Taip? - Obuolių štrudelio. Taip, prašau. Ačiū.
- Grietinėlės? - Grietinėlės. Taip, prašyčiau.
- Grietinėlės, taip? - Grietinėlės, taip.
Škotijoje turime tokį posakį.
„Valgyk, kiek telpa, svečiuose pas tetą.“
Čia panašiai.
„Valgyk, kiek telpa, svečiuose pas tetą.“
Ačiū.
- Čia – obuolių štrudelis? - Taip.
Galiu kąsnelį?
- Labai skanus. - Skanus, ar ne? Taip.
- Po galais. - Labai skanus.
Mūsų ypatingi pyragai iš Vienos.
- Vaje… Ar tai… - Dieve mano.
- Čia kremas? - Tos bandelės
viduje yra karštas slyvų marmeladas
ir karštas vanilinis padažas.
- Vaje. - Vanilinis padažas. O dievulėliau.
Kažkoks jogurtas?
Ne, tai…
Tiesiai ant džinsų.
Geras angliškas kremas.
- Dieve mano, kaip skanu. - Gal jums reikia skalbimo mašinos?
Taip.
Močiute, gal galite įmesti į greitą ciklą?
Taip, tuojau atnešiu.
Labai jums ačiū. Vaje.
Pavokime dar šito.
Labai jums ačiū. Puiku.
Tikrai atrodo, tarsi būtų paruošusi tavo močiutė.
Pažvelk. Ar ne?
Taigi, iš esmės čia yra dvi motyvacijos.
MORIZAS KAVINĖS SAVININKAS
Viena – finansinis skurdas.
Kai esi 65-erių ir nori papildomų pajamų,
- nieko… Nieko nėra. - Nieko nėra.
- O kita – socialinis skurdas. - Taip.
Kai žmonės išlieka aktyvūs, turi prasmingą užsiėmimą,
- ilgiau išlieka sveiki. - Sveiki.
- Taip. - Sveikinu.
Jūs tą įgyvendinote. Taigi, smagu.
Ir dar padedate daug žmonių.
- O jūsų kremas neįtikėtinai skanus. - Taip.
- Patinka? - Kremas labai labai skanus.
Žinoma.
- Kaip močiutės kremas. - Močiutės kremas, taip.
Nuostabu. Suvalgiau visą kremą. Atleisk.
- O, ne. Viskas gerai. - Nepalikau nė…
Nė trupučio angliško kremo tau.
- Atleisk, Čarli. - Bet…
- Kokia puiki mintis. Miela, ar ne? - Nuostabu. Tikrai nuostabu.
- Čionai, tiesa? - Taip.
Ten, Evanai. Vesk į priekį, Evanai.
Taip.
Prisikimšau tiek daug maisto.
Suprantu. Aš irgi. Jaučiuosi, lyg pilve būtų maisto kūdikis.
Taip, tesinori prigulti.
Norėčiau prarasti sąmonę. Taip.
Metas tikrai Austrijos kultūrai.
Tad kilsime į kalnus.
Vasaros metu šis nuostabus kraštovaizdis
tampa natūraliu fonu daugybei spektaklių ir koncertų.
Ir mus pakvietė
į naujos operos, kuri vyks ant ežero, repeticiją.
Koks gražus pasaulio kampelis, Austrija. Man labai patinka.
Ši opera – apie undiną, kuris įsimyli druskos mergelę,
ir truputį primena seną liaudies pasaką
apie tai, kokie druskos klodai buvo surasti šiame ežere.
GRUNDLSIS AUSTRIJA
- Nieko sau, pažvelk. - Gražu, ar ne?
Taip.
Žiūrėk. Ji štai ten. Druskų mergelė, taip?
Štai ko ieško undinas.
Ir daugiau aktorių.
- Nieko sau. - Valtyje.
Pažvelk.
VERENA PRODIUSERĖ
Nusiunčiau tą legendą Vaniui Moretui.
VANIS KOMPOZITORIUS
Ir jis nusprendė sukurti mums operą.
Suradau Andreją, kuris yra mūsų režisierius.
Ačiū, kad leisite stebėti.
Tai – pirmoji repeticija.
ANDREJAS REŽISIERIUS
- Pirma repeticija prie ežero. - Taip. Ar džiaugiatės?
- Taip. - Puiku. Sėkmės.
Šita – pagrindinė.
Būtent čia ir nutiko ta legenda.
Tad tikrai smagu,
tam tikra prasme, čia būti.
Gerai. Ir pradedam!
Ei, draugai! Ei, įsidrąsinkit!
Nuleiskit tinklus Pasisemkit jėgų
Ačiū! Padarykime iki šitos vietos.
Ačiū.
Johana, ar gali truputį pastumti valtį atgal?
Gali tą padaryti būdama vandenyje?
Ir pradedam!
- Tai jis pamatė… - Taip.
- …vandens žmogų? - Taip. Jis pamatė kažką vandenyje,
kažką keisto.
Nestovėk tarp manęs ir dainininko, prašau.
Pasitrauk iš ten.
Prašau, išeik.
- Šauniai patraukei valtį. - Ačiū.
- Taip. - Tai buvo truputį netikėta.
Viena pati nustūmei ją
- atgal. - Stipri.
Gerai. Sustokime. Geras metas pertraukai.
- Nuostabu. Sėkmės! - Nuostabu.
- Gero jums laiko. - Ačiū.
Ir labai jums ačiū, kad leidote stebėti šio ryto repeticiją.
Tai buvo ypatinga patirtis. Ačiū.
Taigi, štai toks būdas pamatyti operą.
Didinga. Man čia tikrai labai patinka.
Tai yra vienas gražiausių kraštovaizdžių pasaulyje.
Ir kol esu čia,
negaliu praleisti galimybės išbandyti savo naują aistrą.
Nekantraudamas laukiu rytojaus skrydžio parasparniu.
Labai to trokštu.
Nes mano paskutinė svajonė yra užlipti į Škotijos kalnus
ir nuskristi nuo jų.
Todėl noriu išmokti būti geru pilotu.
KITĄ RYTĄ
Šiandien – ta diena.
Baigiau kursus, nuvykau į Santa Barbarą ir išmokau skraidyti parasparniu.
Sertifikato dar neturiu, tačiau trūksta nedaug.
VAIZDO DIENORAŠTIS
Pradėsime nuo čia ir nuskrisime ten.
Pradėsime leistis čia. Žemyn.
Ir tada nusileisime kažkur ten.
Sąlygos puikios.
Gerai. Štai.
Čia – paleidimo aikštelė. Štai.
Truputį aukščiau nei Santa Barbaroje.
Ar man pasisukioti kairėn ir dešinėn,
- kad jūsų palaukčiau? - Nebūtina.
DŽOKIS PARASPARNIŲ INSTRUKTORIUS
Jūs leisitės žemyn.
- Kai tik būsit pasiruošęs, aš pakilsiu. - Gerai.
Jei susimausiu per pakilimą,
teks kapstytis pačiam.
Ką aš čia veikiu? Kas tą sugalvojo?
Į mazgą, susukam.
Darysime tandemą. Taigi, pamaniau, būtų smagu skristi su Evanu.
Ir buvau ten, o dabar esu čia.
Apačioje buvau kupinas pasitikėjimo.
Sujungimai labai lengvi, jokių užsegimų.
Čia užsikabina.
O tada užsideda ir užsifiksuoja.
Truputį patempiam ir viskas.
- Taigi, Evanai. - Taip?
Galėsi kilti, kai pajausi tinkamą vėją.
Jis skridęs jau kelis šimtus kartų, tad džiaugiuosi.
Nieko sau.
Kaip gražu.
Taigi, pirmiausia išmoksti vairuoti parasparnį.
Taip pasisuki. Truputį pastabdai.
Ir sukiesi.
Atpalaiduok savo kojas, Evanai. Atpalaiduok.
Pažvelk, kur esi.
Čarli! Ei!
Viskas gerai, bičiuli?
Taip, neblogai. Tiesiog kybau. Nusprendžiau užsukti pas tave.
Taip, smagu tave sutikti.
Dieve mano.
Nieko sau. Tarsi religinė patirtis.
Man be galo patinka.
Vaje!
Gal galime skristi į nusileidimo lauką?
Dieve mano.
- Pėdas į viršų. - Taip.
Gerai.
- Gerai? - Taip.
Mane ėmė truputį pykinti, kai sukomės nedideliais ratais.
Jaučiausi truputį…
Truputį sukosi galva, bet buvo nuostabu!
Štai ir Evanas.
Čarli!
- Neįtikėtina, ar ne? - Varge!
Viršuje truputį matėme vienas kitą,
tačiau skridome skirtinguose aukščiuose…
Taip, bet tu ten gerai atrodei.
- Taigi, Čarli, jei galėtum surinkti… - Taip.
…surinkti į krūvą…
truputį uždėti ant viršaus. Viskas.
Nori, kad užtraukčiau nuo šitos pusės?
Taip.
Ta stovyklavimo patirtis padėjo supakuoti, Evanai.
Gal todėl man taip patinka palapinės, nes man jos primena parasparnius.
Nuostabu, ar ne?
Žiūrėk. Įsidedi į automobilio bagažinę.
Tavo skraidymo aparatas.
Viskas.
- Kaip tau patiko? - Dieve mano.
Buvo taip gražu. Nubraukiau ašarėlę.
Aš… susijaudinau.
Man labai patiko.
Nuo taip aukštai dar nebuvau kilęs.
Net širdis sustojo.
Buvo juokinga, kad tandeme jis dar kartą patikrino visus užsegimus.
Nieko negalėjau padaryti. Turėjau pats patikrinti,
dar kartą patikrinti tai, ką jis buvo patikrinęs.
Mums papasakojo apie menininką,
kuris dirba pilyje šioje Šveicarijos dalyje.
Jis pasivadinęs Not Vaitalu
ir devintajame dešimtmetyje priklausė Niujorko menininkų grupei,
kuriai priklausė ir Vorholas su Baskiatu.
Tikrai atoki vieta.
Vaje. Pažvelk čia.
TARASPO PILIS ŠVEICARIJA
Taip. Didelis senas namas.
Čia – jo galerija, ar jis pats čia gyvena?
Tiksliai nežinau. Gal ir tas, ir tas.
- Sveiki. - Jūs čia gyvenate?
- Kartais. - Kartais?
NOT VAITALAS
O jūs negyventumėt?
- Gyvenčiau, taip. - Aš irgi.
Tikrai gyvenčiau.
Gerai.
Man patinka tas galas ten.
Tai – „Nemalonus objektas“.
„Nemalonus objektas“.
Galime apžiūrėti?
- Norite užlipti? - Taip. Labai norime apžiūrėti.
Pažvelk.
1900 m. šis žmogus atėjo čia, jo vardas buvo Lingneris.
Jis išrado burnos skalavimo skystį.
Ir jis tapo tokiu turtingu,
jog galėjo daryti, ką panorėjęs.
Tad atvyko čia, pamatė tuos griuvėsius,
nusipirko ir statė 16 metų.
Taigi, ši pilis pastatyta iš skalavimo skysčio, gero vokiečių burnos kvapo.
Nuostabu.
Taip, tai sėklidės.
Jei pamatysite Mikelandželo Dovydą
- Florencijoje… - Taip.
…ir jei Dovydas būtų tokio pat dydžio kaip Palaco,
tada jo kiaušiniai būtų tokio dydžio.
Malonu juos matyti.
Kokia vieta.
Neįtikėtina.
Taigi, padariau visą šį medį.
Tiesiog išliejau iš bronzos.
Gražiai padaryta. Koks didelis.
Iš kelių dalių jį sujungėte?
Nežinau. Turbūt nemažai. Ką?
Bet tai – technika,
- o technika nėra labai svarbu. - Taip.
Taip tik sako Mikelandželas.
- Technika nėra… - Technika nėra svarbu.
Gerai, eime. Važiuosime liftu.
Yra liftas.
Žinoma, yra. Nerealu.
Nieko sau.
Taigi, savininkas, Lingneris, norėjo būti vargonininku, taip?
Jis čia grodavo?
Taip. Čia – vargonai. Didžiausi privatūs vargonai Europoje.
Vaje.
Pažvelk, kokie vamzdžiai.
Anksčiau visi galvojo, kad jie turi būti tiesūs.
Taip.
Jie gali būti kaip spagečiai, oras praeina.
Tad jie galėjo sutankinti vargonus.
Kada buvo padaryti šie vargonai?
1916 m. Tais pačiais metais, kai jis mirė.
- Jais galima groti? - Taip.
- Pažiūrėsiu. - Pamėgink.
Pamėginti? Nesu jais grojęs.
Jis – Bendžamino Briteno.
Nieko sau.
Tai buvo jo instrumentas, nes jis čia kūrė.
Ką tik grojau Bendžamino Briteno pianinu.
Štai.
- Gražu. - Ar nuleisti…
- Tiesiog palikite. - Man neramu.
Čarli, tu teisus, turėtume nuleisti.
- Kodėl? - Man neramu, taip.
- Mums neramu dėl šitos dalies. - Aš nuleisiu. Nes…
Bet jis pagamintas Anglijoje.
- Taip. - Būtent. Todėl ir turėtume…
Taip.
Ar turėjote anglišką automobilį?
Jis tiesiog atsirado.
Pažvelkite.
Jei mėgstate kalnus, tai – jūsų vieta.
Ir čia yra nacionalinis parkas.
Taip.
- Smagu keliauti ir tyrinėti. - Taip, keliauti labai smagu.
Gal jie pastatė tuos bokštus tik dėl vaizdo.
- Ne. - Juokauju.
Vaizdas niekam nebuvo įdomus.
Noras atrodyti kitaip yra naujas dalykas.
Senais laikais būdavai arba lauke, arba viduje.
Mintis, kad stebėsi kraštovaizdį, buvo dekadentiška.
- Kaip įdomu. - Dekadentiška.
Buvo labai malonu su jumis susipažinti, tikrai. Tikrai nuostabu.
Labai malonu. Man tikrai patiko jūsų kompanija.
Nufotografavau vaivorykštę.
Atrodo, tarsi būtų išlindusi iš kupranugario dubens.
Taip.
Tai buvo gana stulbinanti patirtis.
Jis buvo tikrai originalus žmogus. Prajuokino mane.
Jis viską paverčia juokais.
Buvo tikrai juokinga, kai buvome prie vargonų.
Tas vargonininkas.
Iš kur jis išdygo? Atrodė, tykojo priestate.
- Buvo taip keista. - Taip.
Atrodė, kad jis nužengė iš šeštojo dešimtmečio italų meno filmo.
Prieš išvykdami į Alpes,
vieną naktį apsistosime mūsų operatoriaus Klaudijaus namuose.
Kokia nuostabi vieta užaugti! Po galais.
Pažvelk. Ir Klaudijaus motociklas.
Žiūrėk. Klaudijaus motociklas iš „Long Way Round“.
- Taip. - Buvo tikrai puikūs motociklai.
Iki šiol man labai patinka.
Sveiki.
Jam – 92-eji.
FON PLANTAS VYRESNYSIS KLAUDIJAUS TĖTIS
- Esu dalyvavęs Olimpinėse žaidynėse. - Olimpinėse žaidynėse.
Malonu susipažinti. Aš Evanas. Malonu susipažinti.
- Laiptų Olimpinės žaidynės. - Laiptų.
- Aukso medalis. - Taip.
Dvidešimt metų keliaujame su tavimi, Klaudijau,
o dar nesame matę tavo namo.
Ir tu vis apie jį pasakojai. Smagu, kad čia atvažiavome.
Vaje, kiek daug medžio.
Taip, gana tipiška čia,
- nes žiemą čia žiauriai šalta. - Taip, šalta.
- Taip. - Ačiū.
Gerai. Tschüss. Labanakt. Labai tau ačiū.
Viso gero. Ate.
KITĄ RYTĄ
Dar ankstyvas rytas. Miegojau prastokai.
VAIZDO DIENORAŠTIS
Visą naktį mane vis žadino šis mažylis.
Štai kaltininkas. O šeštą ryto pasigirdo varpų kakofonija.
Turbūt prie to priprantama.
Viso, bičiuliai. Viso gero.
Po tavęs, Čarli.
SUŠAS
Jau netrukus išvyksime iš Šveicarijos,
tačiau prieš tai pirmą kartą išmėginsime vietinę sporto šaką „hornuseną“…
TENIKENAS
…dar vadinamą „ūkininkų golfu“.
Įjungiau neutralią. Negerai.
Pastebėjau, kad su neutralia pavara šie motociklai
sunkiau įveikia posūkius.
Žinote, ką tai man primena?
Žinau. „Sally Gap“ kalnų perėją Viklou kalnuose Airijoje.
Ne, aš…
Šitos nežinau.
Primena Glenkou.
Gerai, štai.
Tiksliai nežinome, kas tai yra.
Išsiaiškinsime.
Čia J. K. Rowling sugalvojo Hario Poterio kvidičą…
- Tikrai? - Nežinau. Spėju.
- Tu čia išsigalvojai? - Išsigalvojau.
Gerai.
„HORNUSENO KLUBAS“ TENIKENAS
Iš Burmano knygos, taip.
Pažvelk. Kokia keista trasa.
Toje vietoje jie…
Šmaukšt!
- Ten lazdos? - Taip.
- Nesitikėjau meškerės. - Didžiulis siūbuojantis daiktas.
Taigi, čia turime… Šioje vietoje išmušame hornusą.
- Jis primena ledo ritulio ritulį. - Aišku.
ADRIANAS
- Tik mažesnis ir kietesnis. - Taip.
Jis skrenda labai greitai. 300 km/val.
Ir jie stengiasi numušti tą hornusą kuo toliau.
- Čia – ritulys. - Taip, truputis molio.
Kur jis dedamas?
Ant paties galo.
Aišku.
- Kas, jei jis nulekia į medžius? - Jums – galas.
Galas.
Taip, galas.
- Galas. - Galas.
- Štai. - Gerai, štai.
Jis man primena mano kaimyną Džimį Vailį.
Labai į jį panašus.
Aš tikrai jį netyčia numuščiau štai čia.
Klasika, taip.
Apsisuka.
- Ką? - Virš debesies.
Pataikė į debesį.
Ir jo nebematyt.
Taip.
- Jaučiu… - Tiesiog pakartokite.
- …kad turėtume pamėginti. - Norite pamėginti?
Taip, labai norėčiau. Taip.
Taigi, sukite aplink.
Prisijunkite prie Čarlio ir Evano laidoje „Retos sporto šakos visame pasaulyje“.
„Retos sporto šakos su „Long Way“.
Atgal reikia lėtai.
Muškit per kamuoliuką.
Įgimtas talentas.
Manau, Čarlis surado savo pašaukimą.
MARSELIS
Išeinant suteiksiu jums klubo narystę.
Žinot, aš nepigus.
- Labai malonu. - Šaunuolis.
Labai gerai.
- Šaunuolis. - Ačiū.
Evanai.
Ne juokai, kai čia atsiduri, ką?
Kaip atrodau? Atrodau lyg būčiau ties puse vamzdžio?
Manau, turi būti medinės dalies viduryje.
- Aš ne viduryje? - Ne. Vidurys – ten.
- Gerai. - Gerai.
- Taip, turite… - Jis dabar treneris.
Jėgos nereikia.
- Nereikia jėgos? - Galios nereikia.
Neturėčiau naudoti Galios? Tą norite pasakyti?
Nenaudok Galios.
- Gerai! - Tobula.
Tiesiai į vidurį, Evanai.
- Šaunuolis. - Aš panaudojau Galią.
- Panaudojau Galią. - Šaunuolis.
Du talentai iš prigimties, ką? Turime dar du žaidėjus.
Taip, šiandien dar du žaidėjai. Taip.
Ačiū, vyručiai, buvo nuostabu. Tikrai labai patiko. Buvo nuostabu, taip.
Turėtume likti čia ir žaisti toliau.
- Man patiko žaidimo mintis. - Ne, noriu pažiūrėti.
Pažiūrėk, kaip toli jie numeta. Kelis kilometrus.
Gynyboje
turi žiūrėti, kad hornusas nenukristų ant žemės anksčiau,
- nei jį sustabdote. - Aišku.
Pažvelk, įtrenkta. O medis labai kietas.
Nenuostabu, kad jie dėvi šalmus.
Taip!
Tikras monstras.
Taip, jam pavyko. Jis nulėkė ten. Lenta nulėkė ten.
Buvo malonu susipažinti.
- Sėkmės. Labai jums ačiū. - Ačiū. Viso gero.
Ką tik pamatėme keistą sporto šaką.
Kaip jie sugalvojo tą juokingą botaginę lazdą?
Dievas žino.
Man labai patinka tas entuziazmas.
Dabar keliausime tiesiai namo pro Kalė…
REIMSAS
…prieš kirsdami kanalą ryte.
Sveiki atvykę į Prancūziją.
- Atvažiavome, Čarli. - Po galais. Nieko sau.
Paskutinė šalis prieš grįžtant namo.
Taip. Paskutinė atkarpa.
Taip.
Tai – Prancūzija, kurią pažįstame ir mylime.
- Gražu. - Pažvelk.
REIMSAS PRANCŪZIJA
Pažįstama vieta, Čarli.
Aš čia buvau prieš 25-erius metus.
Čia yra nuostabi gotikos stiliaus katedra.
Na, tai gal sustokime ir pailsinkime kojas?
Gerai, taip ir padarykime.
Manai, čia? Nežinau.
- Nuostabu, ar ne? - Neįtikėtina, ką?
Keliavau po Prancūziją šešias dienas.
Ir, pamenu, turėjau savo motociklo nuotraukas su ja fone.
Ir norėjau, kad mane paliktų ramybėje,
tad nusiskutau ir pasidariau rimtą skiauterę.
Ir penkias dienas niekas su manimi nesikalbėjo.
Buvo siaubinga. Jaučiausi toks vienišas.
Stulbinantis vaizdas iš čia, ar ne?
Kokio ji dydžio.
Užmeskime akį į vidų.
- Žiūrėk, koks spalvotas stiklas. - Taip. Gale.
Kaip išradinga pastatyti tokį dalyką.
Neįtikėtina, kiek daug smulkių detalių.
Pažvelk į tuos drožinius visur.
- Masonams buvo leidžiama drožinėti… - Savo pačių veidus.
…savo pačių veidus kaip parašą.
Čia jie karūnuodavo Prancūzijos karalius.
Neįtikėtina.
Ši skirta Telšai…
mano mielai seseriai.
Gerai, štai.
Pirmyn ir aukštyn.
„Kalė“. Pirmas sustojimas Kalė.
Taip, pažvelk.
Pamatėme daug Prancūzijos, kurios nepamatysi
važiuodamas greitkeliais.
Man labiau patinka šitaip.
Iš kitos pusės, mano užpakaliui jau gana.
Tik norėčiau nusiplauti savo motociklą.
- Nuplauti visus tuos tepalus. - Taip.
Neabejoju, kad rasime žarną.
Žinoma. Neabejoju.
Sveiki.
Kaip gražu. Tikrai.
Na…
Po galais.
Labai gražu.
Puiki vieta mūsų paskutinei nakčiai.
Žiūrėkit, kaip pasikeitė.
Apačioje tebebuvo baltas.
Tikrai galvojau, kad jis surūdijęs.
Bet aprūdijęs buvo tik paviršius.
Ir niekas, įskaitant mane, nebuvo jo nuplovęs.
Na, žiūrėkit, koks jis baltas.
Dabar jis bus serialo žvaigždė.
Jis – žvaigždė.
Taigi, paskutinei mūsų vakarienei drauge
pagaminsiu makaronus su porais ir šią jautieną.
Apkepsime keptuvėje, o tuomet pašausime į orkaitę.
Nuostabu, ar ne?
Atstumas ne ilgiausias pasaulyje,
bet ištverti tuos šalčius, karščius ir lietų 50-ies metų senumo motociklui
tikrai įspūdinga, manau.
Esu jam be galo dėkingas.
Dieve, jis labai geras motociklas, ar ne?
Po perkūnais, geras motociklas, ką?
Aš vis…
Kai niekas nemato, ateinu čia
ir žiūriu į jį.
Nes jis toks gražus.
Jis toks gražus, šis motociklas.
Tie 2,5 mėnesio buvo neįtikėtini.
Sukorėme ilgą kelią.
Ir mėgavomės kiekviena minute.
Buvo nuostabu keliauti drauge su Evanu,
kuris visąlaik mane palaikė,
mes rūpinomės vienas kitu.
Man tikrai labai patiko.
Tobula.
Gražu.
Šituos apkepinau anksčiau.
- Tiesiog išimi juos? - Tiesiog išimu.
Jei išimi juos ir pakepini žalią česnaką,
kartais tai priduoda kitokį skonį.
Suteikia žemiškesnį skonį.
- Nuo šiol visad taip darysiu… - Paragauk gabalėlį.
…ir visuomet virsiu bulves
- su krapais. - Taip. Su krapais.
- Šioje kelionėje išmokau du dalykus. - Ir reikia jas palaikyti,
- bulves, taip. - Taip.
Taigi, štai.
Kas norėtumėte pasibučiuoti?
KITĄ RYTĄ
Dabar tik 6.30 val. Išvažiuosime 8.00 val.
Važiuosime į Kalė.
Sugrįšime į Čarlio namus ir su visais susitiksime.
VAIZDO DIENORAŠTIS
Merė manęs lauks.
Nekantrauju ją pamatyti.
Nekantrauju apsikabinti.
Ir tuomet rytoj
sugrįšime į Škotiją, iš kur ir pradėjome šią kelionę.
Bet jau viskas. Paskutinė diena.
Sugedo mano užtrauktukas. Juokinga, jog paskutinę dieną.
Galvojau, kas čia.
Kaip atrodau su baltais purvasargiais?
Nieko sau. Nepastebėjau, kad jie balti.
Nežinojau, kad jie balti. Galvojau, jie surūdiję.
- Taip. - Juokinga.
Vis dar negaliu patikėti, kad jau paskutinė diena.
Štai ji, jūra.
Vaje. Doverio Baltosios uolos, ar ne?
- Taip. - Tikrai?
- Taip. - Jos taip arti!
Man tikrai sunku prisiminti,
ką veikėme šios kelionės metu.
Tai neįtikėtina.
Labai intensyvi kelionė.
Ir šitiek nukeliavome su 50-ies metų senumo motociklais.
Tikrai labai ilgas kelias.
Daugelyje šalių, kurias aplankėme, nebuvau buvęs.
Rodos, nesu buvęs Danijoje.
Rodos, ir aš nesu buvęs Danijoje.
Matėme, kaip keičiasi kraštovaizdis.
Pradedam.
Graži sniego siena.
Pajauti visas stichijas.
Mane puola uodai miške ir užknisa lietus.
Jie trokšta mano kraujo.
O, varge.
Man smagiausia buvo stovyklauti saloje.
Ir jie mus ten paliko.
Mes tarsi įkritome į daug istorijų.
Ir sutikome daug ypatingų žmonių.
Ir tai yra tikras penas mūsų sieloms.
Ka-tung.
Tai – techninis terminas.
Turi būti atviras kelionei.
Turi būti pasiruošęs, kad motociklas gali sugesti
ir gali užstrigti pakelėje.
Ar galėtumėte pabūti mano didvyriu tviskančiais šarvais?
Tokia buvo kelionės dvasia. Tokia buvo esmė.
Važiuoti senais motociklais, kad greitai nelėktume,
kad daugiau pamatytume, dažniau pasijuoktume.
Būtent taip ir nutiko.
Nuostabu!
Vaje. Mintis, kad įvairuosiu savo motociklą į tavo namus, jaudina.
Jėga.
Kiek keliavome, kelionės baigdavosi kur nors kitur.
- Taip. - O dabar sugrįžtame
atgal į Kanalo tunelį, atgal į Britaniją.
Ilgas kelias namo.
Štai.
- Fantastika. - Vos nenugriuvau.
Būtų buvę gėda.
Taip. „Anądien mačiau Čarlį su Evanu.
Evanas išsitiesė ant veido ir užpakalio visu ilgiu.“
Taip, traukinyje.
Sveiki atvykę į Angliją. Tikimės, kad kelionė buvo maloni.
Ir ačiū, kad pasirinkote…
Taip. Britanijos žemelė. Štai.
FOLKSTONAS ANGLIJA
Turime važiuoti į kairę.
Dieve mano. Kairę.
BRIMO – KALĖ
Važiuojame tiesiai į Čarlio namus Saryje.
Man tai dar nebus kelionės pabaiga,
nes rytoj paliksiu Čarlį
ir vienas išvažiuosiu į Škotiją.
EVANO NAMAS
Po kelių valandų būsime…
- Tavo namuose! - Būsime mano namuose.
Tačiau iš pradžių dar susitiksime su baikeriais.
Tai jau tapo tradicija.
Stengiamės suvaldyti visą konvojų, kuris atvyksta.
Keturios minutės po 13.00 val.
Tėtis paprastai labai punktualus.
Štai jis!
Šaunuolis! Tau pavyko!
TONIS RASO TĖTIS
Girdėjome, kaip atvažiuoji jau už kampo.
- Tikrai? - Taip, tą…
motociklo.
Nieko sau. Smagu matyti visus tuos motociklus veidrodėlyje.
Šie žmonės – motociklininkai.
Evanas pasakojo istoriją, kad kai jis filmavosi,
jo paprašė nevažinėti motociklu.
Jis pasakė: „Prašyti manęs nevažinėti motociklu – tai tas pats,
kaip prašyti nesiklausyti muzikos.“
Štai kokie yra tie vyrukai.
Vaje, pameni, kaip įvažiavome į Niujorką?
Pamenu, stipriai pajaučiau, kad pamesiu tave
- tarp tų visų žmonių. - Taip.
Važiavimas su Čarliu
yra kažkas, kuo dalinuosi tik su juo.
Jis yra mano veidrodėlyje, aš – jo.
Taip pažįstama.
Nuvažiavome daug tūkstančių kilometrų.
Manau, amžėdamas
imi labiau vertinti, su kokiais žmonėmis leidi laiką.
Ir Evanas yra vienas iš tų žmonių.
Kažkuo traukia tas sugrįžimas į jaunystę,
kai važiuoji motociklu, gatvėje susitinki su bičiuliais
ir tiesiog smagiai leidi laiką.
Tik darai tą jau būdamas suaugęs.
Stovėjau vietoje, kol neišvykome į „Long Way Round“,
ir, pamenu, galvojau, kad mano šeima nusivils.
Tad labai džiaugiuosi, kad sutikau Evaną.
- Buvo nuostabu. - Tikrai.
Ačiū tau, Evanai. Buvo tikrai smagu.
Ačiū tau, bičiuli.
Tikrai labai ilgai važiavome iki tavo namų, Čarli,
tai jau tikrai.
Siūlau kitą kartą pasirinkti A1 arba M1 kelią ar panašiai.
M6.
Įvažiavimas į mano kiemą, štai.
Negali būti.
Sveiki, visi!
Ei!
Nieko sau. Mano gražioji žmona.
Vaje, vaje…
Kur Merė?
Pažiūrėkit.
Buvo tikrai ilgas kelias.
Aš tave myliu.
Gera tave matyti.
Labas, mieloji. Labas.
- Mums pavyko. - Dieve mano!
Sveikas, tėti. Smagu tave matyti.
Visą rytą tavęs laukiau. Visą dieną.
DŽONAS ČARLIO TĖTIS
Labai gražiai atrodai, tėti.
Puikiai atrodai.
Tėveli!
- Tatuiruotė? - Tatuiruotė. Žiūrėkit.
- Ji mažesnė nei tikėjausi! - Nieko sau!
Taip, atrodė didesnė.
- Aš – pirma, o tu – antra. - Ką? Kodėl ji pirma…
Ir, taip. Nesu lankęsis pas Čarlį.
KITĄ RYTĄ
Sėsiu ant motociklo ir lėksiu į Škotiją, bet pro Mančesterį,
kur turiu planą, tad nereikės važiuoti viso kelio.
Vėl į gražiąją Škotiją!
Mano draugas Krisas surinko „Volkswagen Beetle“.
Taigi, užkelsiu motociklą ant priekabos,
ir iki vakaro jau būsime namuose!
Paskambinsiu Evanui, paklausiu, kaip jam sekasi.
Neatsiliepia.
Viskas baigėsi.
Čarli?
Sveikas, bičiuli! Kaip sekasi?
Bičiuli, ir aš tavęs pasiilgau.
Spėk, kas dabar vyksta?
Lyja.
Mančesteris.
Puikiai atrodo!
Dešimt savaičių nevairavau automobilio.
- Dešimt savaičių? - Tikiuosi, prisiminsiu. Taip.
Škotija!
SVEIKI ATVYKĘ Į ŠKOTIJĄ
Pirštų atspaudas neatpažintas.
Negaliu įeiti į namą, nes manęs neįleidžia.
Pirštų atspaudas atpažintas.
KITĄ RYTĄ
Štai. Paspausk. Štai. Šitą. Štai šitą. Paspausk.
Išvertė Akvilė Katilienė