20 gadu laikā trīs neticamos piedzīvojumos
esam apceļojuši dažus tālākos pasaules nostūrus.
Mēs esam ceļā, Čārlij. Mēs ceļojam.
Taču tā arī neesam kārtīgi izpētījuši zemes tepat kaimiņos.
- Tā, nu tad iebraucam Eiropā. - Lai iet!
Tā nu mēs pavadīsim vasaru, izbraucot krāšņu cilpu
caur 17 tuvākajām kaimiņvalstīm.
Izbrauksim no manas mājas Skotijā, pārcelsimies uz kontinentu,
cauri Ziemeļvalstīm šķērsosim ziemeļu polārloku,
lejā uz Baltiju, tālāk pāri Alpiem un Francijai
un pēc diviem mēnešiem atgriezīsimies mājās.
Mēs uzspļausim piesardzībai
un ceļosim uz niķīgiem 50 gadus veciem motocikliem,
kuriem uzdāvināta otrā dzīve.
Dīvaini trokšņi.
Viņiem blakus uz trešā motocikla brauks
operatori Klaudio un Makss.
Puiši filmēs arī ar savām dienasgrāmatas kamerām.
REŽISORS / PRODUCENTS
Mēs ar grupu sekosim divos elektromobiļos.
Bez vajadzības puišus netraucēsim.
Tātad šovasar mūsu rotaļlaukums ir Eiropa.
Brauksim, kur acis rāda, - redzēs, ko ceļā sastapsim.
Esam iebraukuši Austrijā.
Drusku gribas ēst.
Kas ir Austrijas nacionālais ēdiens?
Man šķiet - šnicele un ābolu štrūdele.
Jā. Snicele un štrūdele.
Ceļojumu noslēgsim uz augstas nots - šķērsojot Eiropas lielāko kalnu grēdu
Alpus.
Pirmā ir Austrija, tad brauciens cauri Šveicei,
un mājupceļā pieķersim klāt Franciju.
Iesākumā īss pitstops Vīnē.
VĪNE - AUSTRIJA
Vīne
Pakaļa pavisam noberzta.
Es piebraukšu blakus, paplikšķini man pa dibenu.
- Vai nu ir labāk? - Labāk. Paldies.
Atgādini, kā sauc šo upi.
- Donava. Jā. Donava. - Donava.
Jā.
- Tieši tā es to iztēlojos. - Jā.
Vīni.
Mēs esam Vīnē.
Sapņu un mūzikas pilsētā,
un mums par nelaimi arī ar kūkām slavenā pilsētā.
Paskat! Lūk, tā ir saskaņota apstāšanās.
Esam dzirdējuši par interesantu kafejnīciņu,
kurā esot labākās kūkas pilsētā.
Tajā saimnieko pensionāri.
- Vai šī? - Re! Vecmāmiņa izkārtnē.
Ģeniāli. Te saimnieko vecas kundzītes.
Varbūt arī veci kundziņi. Nezinu.
- Kādas mēbeles! - Kolosāli.
LŪDZAM VECMĀMIŅU VIESISTABĀ
- Esat šeit pirmoreiz? - Jā.
- Jā? Sēdieties, lūdzu. - Šeit?
- Jā. - Brīnišķīgi.
Paldies. Burvīgi.
Paskatieties apkārt - vecmāmiņas ēdamistaba.
Mūsu kafejnīca ir veciem un jauniem.
Vecie un jaunie strādā kopā.
Vai jums tas patīk?
- Jā, man patīk… - Forši, jā.
Šajā kafejnīcā esmu desmit gadus.
Desmit gadus?
Jā, nu, ko jums atnest? Kādu īpašu kafiju vai…
- Jā, lūdzu. Ej, Čārlij. - Jā. Apskatīšu kafijas.
Lūdzu, man jūs jālūdz apsēsties,
es jūs lūdzu…
Labi.
Jūs abi braucat ar motocikliem?
Jā, braucam.
Es jaunībā dikti meklēju vīrieti ar motociklu.
Bet nekā.
- Neatradāt? - Nē.
- Tagad jums tie ir. - Divi.
Ak nē! Esmu par vecu.
- Sveiki! Čau! - Čau!
Jā. Vai drīkstu lūgt gabaliņu šīs?
- Ābolu štrūdeli? Jā? - Ābolu štrūdeli. Jā, lūdzu. Paldies.
- Ar putukrējumu? - Jā, lūdzu.
- Ar putukrējumu, jā? - Jā, ar putukrējumu.
Mums Skotijā ir teiciens:
"Apēd visu! Tu ciemojies pie tantes."
Te ir drusku līdzīgi.
"Apēd visu! Tu ciemojies pie tantes."
Paldies.
- Tā ir ābolu štrūdele? - Jā.
Iedosi kumosiņu?
- Ļoti garšīga. - Garšīga, vai ne? Jā.
- Velns parāvis! - Baigi laba.
Šīs ir mūsu īpašās Vīnes kūkas.
- Vai tās… - Ak dievs.
- Tas ir olu krēms? - Šajās maizītēs
ir karsta plūmju marmelāde
un karsta vaniļas mērce.
- Apžēliņ! - Vaniļas mērce. Apžēliņ!
Tāds kā jogurts?
Nē, tas…
Tieši uz džinsiem.
Labs crème anglaise.
- Dieviņ, cik garšīgs. - Vajag veļas mašīnu?
Jā.
Vecmāmiņ, iemetīsiet manējās ātrajā mazgāšanā?
Jā, pēc mirklīša atdošu.
Liels paldies. Apžēliņ!
Nozagšu bišķīt šo.
Liels paldies. Burvīgi.
Pat izskatās kā vecmāmiņas gatavotas.
Paskaties! Vai ne?
Būtībā ir divi iemesli.
MORICS - ĪPAŠNIEKS
Viens ir naudas trūkums.
Ja cilvēkam pēc 65 gadu vecuma vajag papildu ienākumus,
- nav nekā. - Nav nekā.
- Otrs ir sabiedrības trūkums. - Jā.
Ja cilvēki ir aktīvi, viņiem ir jēgpilna nodarbošanās,
- tad mēs ilgāk esam veseli. - Veseli.
- Jā. - Apsveicu!
Jums tas izdodas. Jūs esat malacis.
Un pie reizes tik daudziem palīdzat.
- Un jūsu olu krēms ir nepārspējams. - Jā.
- Jums garšo? - Olu krēms - ļoti garšīgs.
Nu protams.
- Kā vecmāmiņas olu krēms. - Jā.
Fantastiski. Esmu apēdis visu krēmu. Piedod.
- Ak nē. Nekas. - Neko neatstāju…
Tev crème anglaise netiks.
- Piedod, Čārlij. - Bet…
- Lieliska ideja. Vai nav jauki? - Vienkārši ģeniāli.
- Tur, vai ne? - Jā.
Tā, Jūen, brauc tu pirmais.
Labi.
Esmu pārēdies.
Jā. Es arī. Jūtos kā grūtniecis.
Jā, gribētos atlaisties.
Es gribētu pagulēt. Jā.
Vajadzētu pabaudīt austriešu kultūru.
Tāpēc mēs braucam augšā kalnos.
Vasarā šī kolosālā ainava
kļūst par fonu dažnedažādām izrādēm un koncertiem.
Mums būs ļauts ielūkoties
topošā operā, ko iestudē ezerā.
Austrija ir tik skaista pasaules vieta. Es to mīlu.
Šī opera vēsta par ūdensvīru, kurš iemīlas sāls meitā.
Tās pamatā ir tautas pasaka par to,
kā šajā ezerā atrastas vērtīgas sāls iegulas.
GRUNDLZĒ - AUSTRIJA
- Skat! - Jauki, vai ne?
Jā.
Skat! Rekur viņa ir. Sāls sieviete, vai ne?
Ūdensvīrs meklē viņu.
Tur ir citi tēlotāji.
Laivā.
Skaties!
VERĒNA - PRODUCENTE
Es aizsūtīju šo leģendu Vanni Moreto.
VANNI - KOMPONISTS
Viņš nolēma sacerēt mums operu.
Un es atradu mums režisoru - Andreasu.
Paldies, ka ļāvāt paskatīties.
Pirmais mēģinājums.
ANDREASS - REŽISORS
- Pirmais mēģinājums ezerā. - Jā. Satraucoši?
- Jā. - Lieliski. Veiksmi!
Tas ir vienkāršākais.
Tieši šeit risinās leģendas darbība.
Tā ka, ziniet, savā ziņā ir ļoti aizraujoši šeit būt.
Labi. Un aiziet!
Ho-hei, draugi! Hei, drosmīgāk!
Iemetiet tīklus, velciet ar spēku!
Paldies. Vēlreiz līdz šai vietai.
Paldies.
Johanna, vai tu varētu pavilkt laivu te atpakaļ?
Vai tu ūdenī to vari?
Un aiziet!
- Viņš ir pamanījis… - Jā.
- …ūdensvīru? - Jā. Pamanījis ūdenī
kaut ko savādu.
Lūdzu, nestāviet starp mani un dziedātāju! Paejiet malā!
Lūdzu, prom!
- Jūs lieliski vadījāt laivu. - Paldies.
- Jā. - Mazliet negaidīti.
- Vienubrīd jūs to vilkāt viena. - Esat stipra.
Labi. Pārtrauksim šeit. Laba vieta.
- Spoži. Ne asakas! - Spoži.
- Izbaudiet! - Paldies.
Un liels paldies, ka šorīt ļāvāt paskatīties.
Tas bija nenovērtējami. Paldies.
Lūk, tā vajag skatīties operu.
Majestātiski. Man šeit tiešām ļoti patīk.
Šeit ir vienas no aizgrābjoši krāšņākajām ainavām pasaulē.
Un es pie reizes
varētu pavingrināties savā jaunajā hobijā.
Ārkārtīgi gaidu rīt plānoto paraglaidingu.
Esmu ar to ļoti aizrāvies.
Es sapņoju, ka varētu uzkāpt Skotijas kalnos
un nolaisties lejā.
Tāpēc ļoti gribu kļūt par labu pilotu.
NĀKAMAJĀ RĪTĀ
Šī ir tā diena.
Esmu mācījies kursos, apguvu paraglaidingu Santabarbarā.
Sertifikāta man vēl nav, bet esmu tam tuvu.
DIENASGRĀMATAS KAMERA
Sāksim šeit, lidosim šeit pāri.
Šeit sāksim laisties lejā. Zemāk.
Un nolaidīsimies kaut kur tur.
Apstākļi ir brīnišķīgi.
Tā. Esam klāt.
Šis ir starta laukums. Viens startē.
Mazliet augstāk nekā Santabarbarā.
Vai man izpildīt pagriezienus,
- gaidot jūs? - Nē, nevajag.
JOKIJS - INSTRUKTORS
Jūs laidīsieties lejup.
- Tiklīdz startēsiet, laidīšos es. - Labi.
Ja es nočakarēšu startu,
jūs būsiet pats par sevi.
Ko es daru? Kuram tā šķita laba ideja?
Pārliecinos, ka nav sapiņķerējies.
Mēs lidosim tandēmā. Šķita, ka būtu jauki lidot ar Jūenu.
Un es biju tur lejā un tagad esmu te augšā.
Lejā es jutos ļoti pārliecināts.
Iekare ir ļoti viegla, nav klipšu.
To vienkārši ieāķē šeit.
Un ar šo nostiprina.
Maza gumijiņa, un viss.
- Tātad, Jūen! - Jā?
Varat startēt, kad esat gatavs, kādā vējā vēlaties.
Viņš to ir darījis pārsimt reižu, tāpēc esmu mierīgs.
Cik skaisti.
Tātad, stūrējot paraglaideri, vispirms jānoliecas.
Tas sāk griezties. Viegli piebremzējam.
Un pagriežamies.
Atslābini kājas, Jūen! Atslābini!
Paskaties, kur tu esi.
Čārlij!
Viss labi, draugs?
Jā, neslikti. Vienkārši karājos. Nolēmu iegriezties.
Jā, patīkami tevi redzēt gaisā.
Ak dievs.
Gandrīz reliģisks pārdzīvojums.
Man tas tik ļoti patīk.
Varbūt lidojam uz nolaišanās laukumu?
Ak dievs.
- Paceliet kājas! - Jā.
Labi.
- Labi? - Jā.
Kad sākās asie pagriezieni, man kļuva drusku slikti.
Bija drusku…
Drusku sašūpoja, bet tas bija kolosāli.
Jūens nolaižas.
Čārlij!
- Neticami, vai ne? - Vecīt!
Mēs augšā uz īsu brīdi satikāmies,
bet bijām atšķirīgā augstumā un tā tālāk…
Jā, bet tu tur augšā labi izskatījies.
- Čārlij, tagad saloki to… - Jā.
…mazliet saloki un…
mazliet pāri, lūk, tā.
Vai aizvilkt no šī gala?
Jā.
Biežā nakšņošana teltīs iemācījusi sapakoties, Jūen.
Varbūt tāpēc man tik ļoti patīk teltis - tās atgādina paraglaiderus.
Vai nav kolosāli? Re! To var ielikt mašīnas bagāžniekā.
Te iekšā ir personīgais lidaparāts.
Viss.
- Nu kā bija? - Ak dievs.
Tik skaisti. Es apraudājos.
Tas bija tik aizkustinoši.
Man ļoti patika.
No tik liela augstuma vēl nebiju pacēlies.
Sirds pamira.
Jocīgi, ka pirms lēciena tandēmā viņš divreiz pārbaudīja visus klipšus.
Bet es nenoturējos un pats arī pārbaudīju,
lai būtu divtik drošs par dubultpārbaudi.
Šajā Šveices daļā esot mākslinieks, kurš strādājot pilī.
Viņu sauc Not Vital,
20. gs. 80. gados viņš darbojies Ņujorkas mākslinieku grupā
kopā ar Vorholu un Baskjā.
Patiesi nomaļa vieta.
Paskaties tur augšā!
TARAŠPAS PILS - ŠVEICE
Jā. Liela veca māja.
Tā ir viņa galerija, vai viņš tur dzīvo?
Īsti nezinu. Laikam gan viens, gan otrs.
- Sveiki! - Jūs šeit dzīvojat?
- Reizēm. - Reizēm?
Jūs nedzīvotu?
- Es dzīvotu, jā. - Es arī.
Es noteikti dzīvotu.
Labi.
Tas augšā ir burvīgs.
To sauc Nepatīkams priekšmets.
Nepatīkams priekšmets.
Vai drīkstam apskatīt?
- Kāpsiet augšā? - Jā. Labprāt.
Nu paskat!
1900. gadā šeit ieradās kāds vīrs, viņu sauca Lingners.
Viņš izgudroja mutes skalojamo līdzekli Odol.
Tas padarīja viņu tik bagātu,
ka viņš varēja darīt, ko grib.
Viņš atbrauca šurp, ieraudzīja šīs drupas,
nopirka tās un 16 gadus atjaunoja.
Tātad pils uzcelta par mutes skalojamo, par vāciešu svaigajām elpām.
Ģeniāli.
Jā, tie ir sēklinieki.
Ja esat redzējuši Mikelandželo Dāvidu
- Florencē… - Jā.
…ja Dāvids būtu tik liels kā šī pils,
tad viņam būtu tik lielas olas.
Jauki tās apskatīt.
Kāds nams!
Neticami.
Tātad es izveidoju šo koku.
Vienkārši atlēju bronzā.
Skaists darbs. Cik liels!
No cik daļām to veidojāt?
Nezinu. Laikam no daudzām. Nē?
Tā ir tehnika,
- un tehnika nav tik svarīga. - Jā.
Tā teica Mikelandželo.
- Tehnika nav… - Tehnika nav svarīga.
Labi, ejam. Brauksim ar liftu.
Šeit ir lifts.
Nu protams. Vienkārši smieklīgi.
Tātad saimnieks Lingners gribēja kļūt par ērģelnieku.
Viņš grasījās spēlēt šeit?
Jā. Šīs ir tās ērģeles. Eiropā lielākās privātās ērģeles.
Jēziņ!
Skat, kādas stabules!
Agrāk domāja, ka tām jābūt taisnām.
Jā.
Tās var būt kā spageti, lai gaiss plūst cauri.
Tāpēc visas ērģeles varēja iebūvēt kompaktāk.
Kad šīs ērģeles būvētas?
1916. gadā. Togad viņš nomira.
- Spēlējamas? - Jā.
- Es paskatīšos. - Pamēģini!
Pamēģināt? Nekad tādas neesmu spēlējis.
Šis ir Bendžamina Britena.
Viņa instruments, jo viņš šeit komponēja.
Es tikko spēlēju Britena klavieres.
Nu re.
- Skaisti. - Vai nolaidīsim…
- Lai paliek. - Es uztraucos.
Pareizi, labāk nolaidīsim.
- Kāpēc? - Es par to uztraucos.
- Uztraucos par to daļu. - Es to nolaidīšu, jo tas…
Bet tas ir izgatavots Anglijā.
- Jā. - Tieši tā. Tāpēc vajag…
Jā.
Vai jums ir bijis angļu auto?
Viņš vienkārši uzradās.
Skat!
Ja patīk kalni, šī ir īstā vieta.
Un šis ir nacionālais parks.
Jā.
- Ceļot un izzināt ir jauki. - Jā, ceļot ir fantastiski.
Varbūt torņi celti ainavas dēļ.
- Nē. - Jokoju.
Ainava nevienu neinteresēja.
Skatīšanās pa logu ir jauna ideja.
Sendienās cilvēks bija vai nu laukā, vai iekšā.
Ideja par ainavas vērošanu ir dekadentiska.
- Amizanti. - Dekadentiska.
Bija liels prieks ar jums iepazīties. Absolūti fantastiski.
Liels prieks. Es izbaudīju jūsu sabiedrību.
Es nofotografēju varavīksni.
Izskatās, ka tā spīd no kamieļa iegurņa.
Jā.
Tas bija apdullinošs piedzīvojums.
Spilgts tips. Amizants.
Viņš ļoti komiski izteicās.
Epizode pie ērģelēm bija smieklīga.
Zini, tas ērģelnieks.
No kurienes viņš uzradās? It kā būtu gaidījis aizkulisēs.
- Baigi dīvaini. - Jā.
Izskatījās kā no 20. gs. 50. gadu itāļu autorkino.
Pirms pametam Alpus,
pārnakšņosim mūsu operatora Klaudio mājā.
Kolosāla vieta, kur uzaugt! Johaidī!
Skaties! Un Klaudio motocikls.
Skat! Šis ir Klaudio Long Way Round mocis.
- Jā. - Tie bija lieliski moči.
Es tos joprojām ļoti mīlu.
Sveiks!
Viņam ir 92 gadi.
FON PLANTA VECĀKAIS - KLAUDIO TĒTIS
- Es piedalos olimpiskajās spēlēs. - Olimpiskajās spēlēs.
Priecājos iepazīties. Jūens. Priecājos.
- Kāpņu olimpiskajās spēlēs. - Kāpņu.
- Zelta medaļa. - Jā.
Klaudio, mēs ceļojam kopā 20 gadus, bet nebijām redzējuši tavu māju.
Tu vienmēr par to stāstīji. Jauki šeit nokļūt.
Kā man patīk, ka visur ir koks!
Jā, tas šeit ir raksturīgi,
- jo ziemā ir sasodīti auksts. - Jā, auksts.
- Jā. - Paldies.
Labi. Atā! Arlabunakti! Liels paldies.
Visu labu! Atā!
NĀKAMAJĀ RĪTĀ
Ir diezgan agrs rīts. Es slikti gulēju.
DIENASGRĀMATAS KAMERA
Visu nakti aizmigt neļāva šis te mazulītis.
Tur ir tas vaininieks. Sešos no rīta - zvanu kakofonija.
Pie tā droši vien pierod.
Atā, mīļie! Atā!
Brauc pirmais, Čārlij.
SUŠA
Drīz pametīsim Šveici,
bet pirms tam jāizmēģina kāds vietējais sporta veids - hornusens…
TENNIKENE
…jeb zemnieku golfs.
Es esmu neitrālajā. Tas nav labi.
Esmu ievērojis, ka neitrālajā šie moči līkumos
uzvedas sliktāk.
Zināt, ko tas man atgādina?
Es zinu. Sallijas pāreju Viklovas kalnos Īrijā.
Nē, es…
es to nezinu.
Ļoti atgādina Glenko.
Tā, esam klāt.
Mēs precīzi nezinām, kas tas ir.
Tūliņ noskaidrosim.
Šeit Dž. K. Roulinga aizguva kalambola ideju Harijam Poteram…
- Ak tā? - Nezinu. Es minu.
- Tu to izdomāji? - Jā, izdomāju.
Skaidrs.
HORNUSENA KLUBS
Taisnā ceļā no Bormena grāmatas.
Paskaties uz to! Paskaties uz to dīvaino slīpni!
Pa to viņi…
Žvīks!
- Tās ir nūjas? - Jā.
- Es negaidīju makšķerkātu. - Lielu un lokanu.
Tātad šeit ir… No šejienes mēs sitam hornusu.
- Tas atgādina hokeja ripu. - Skaidrs.
- Tā ir mazāka, bet cietāka. - Jā.
Lido ļoti ātri - 300 kilometru stundā.
Viņi mēģina šo hornusu aizsist pēc iespējas tālāk.
- Tā ir ripa. - Jā, māla piciņa.
Kur tā jāliek?
Pašā galā.
Skaidrs.
- Kas notiek, ja iesit kokos? - Šī ir nāves līnija.
Nāves līnija.
Jā, nāves līnija.
- Nāves līnija. - Nāves līnija.
- Nu tad aiziet. - Tā, tūliņ sitīs.
Viņš atgādina manu kaimiņu Džimiju Vailiju.
Ļoti līdzīgs.
Es to noteikti nejauši nogāztu.
Klasika, jā.
Iegriež.
- Ko? - Pāri mākonim.
Tā ielidoja mākonī.
To vairs nevar redzēt.
Jā.
- Man šķiet… - Līdz galam.
- …mums vajadzētu pamēģināt. - Gribat?
Jā, es labprāt pamēģinātu. Jā.
Tātad atvēzējas šādi.
Skatieties Jūenu un Čārliju raidījumā Pasaules retie sporta veidi.
Garā ceļa retie sporta veidi.
Atvēzējieties lēnām. Jātrāpa bumbiņai pa vidu.
Dabas dots talants.
Čārlijs atradis savu aicinājumu.
MARSELS
Pēc tam iedošu jums izziņu, ka bijāt pie mums.
Ziniet, mani pakalpojumi nav lēti.
- Kāda laipnība. - Malacis.
Ļoti labi.
- Malacis. - Paldies.
Jūen!
Stāvot šeit, tas vairs nav nekāds joks.
Kā izskatās? Vai tas ir pa pusei pāri caurulei?
Šķiet, tev jātrāpa ar koka vidu.
- Es netrāpu ar vidu? - Nē. Vidus ir tur.
- Labi. - Labi.
- Jā, vajag… - Tagad viņš ir treneris.
Nevajag ar spēku.
- Ar spēku ne? - Ar spēku ne.
Nevajag izmantot Spēku? Tā jūs sakāt?
Neizmantot Spēku.
- Labi! - Ideāli.
Tieši pa vidu, Jūen.
- Malacis. - Es izmantoju Spēku.
- Malacis.
Divi dabas doti talanti. Par diviem spēlētājiem vairāk.
Jā, šodien par diviem vairāk.
Paldies, vīri, tas bija ģeniāli. Man ļoti patika. Lieliski.
Varētu palikt un turpināt.
- Man patika spēles ideja. - Nē, es gribētu paskatīties.
Skaties, cik tālu viņi iet. Jūdzēm tālu.
Aizsardzībā
nedrīkst pieļaut, ka hornuss nokrīt zemē,
- tas jāaptur. - Skaidrs.
Re, kādas iedobes. Tas ir masīvkoks.
Skaidrs, kāpēc ir ķiveres.
Jā!
Kāds briesmonis.
Jā, viņam izdevās. Viņš uz to pusi. Dēlis uz to pusi.
Priecājos iepazīties.
- Visu labu! Paldies. - Paldies. Atā!
Tikko redzējām ļoti dīvainu sporta veidu.
Nez kā viņi izdomāja to jocīgo pātagai līdzīgo nūju?
Dievs zina.
Man ļoti patika viņu aizrautība.
Nu jau esam finiša taisnē, braucam taisnā ceļā uz Kalē…
REIMSA
…lai no rīta šķērsotu Lamanšu.
Laipni lūgti Francijā!
- Viss, Čārlij. - Velns.
Pēdējā valsts pirms mājām.
Jā. Pēdējā stundiņa ir klāt.
Jā.
Francija, kuru mēs pazīstam un mīlam.
- Cik skaisti. - Paskaties!
REIMSA - FRANCIJA
Vieta šķiet pazīstama.
Es šeit biju pirms 25 gadiem.
Te ir apbrīnojama gotikas katedrāle.
Varbūt apstāsimies un izstaipīsim kājas?
Labi, darīsim tā.
Vai tā varētu būt īstā? Es nezinu.
- Kolosāla, vai ne? - Apbrīnojama.
Es biju 6 dienu ceļojumā pa Franciju.
Atceros, ka man ir fotogrāfijas ar moci un šo fonā.
Gribēju, lai mani liek mierā,
tāpēc izskuvu īstu mohikāņa frizūru.
Piecas dienas neviens ar mani nerunāja.
Briesmīgi. Es jutos tik vientuļš.
Šajā rakursā tā iedveš bijību, vai ne?
Tik milzīga.
Ieskatīsimies iekšā.
- Cik krāsainas vitrāžas! - Jā. Un galā arī.
Apbrīnojams sasniegums ko tādu uzcelt.
Visas smalkās detaļas ir satriecošas.
Skat, kādi visur sīki kalumi.
- Akmeņkaļi drīkstēja izkalt… - Savas sejas.
…savas sejas, un tas bija tāds kā paraksts.
Šeit kronēja Francijas karaļus.
Vājprāts.
Nolieku vienu par Telšu…
manu jauko māsu.
Nu tad braucam.
Uz priekšu un uz augšu.
"Kalē". Pirmā ceļazīme uz Kalē.
Jā, paskaties!
Esam ieraudzījuši tādu Franciju, kuru neredzētu,
braucot pa autostrādi.
Man tiešām ļoti patika. Taču pakaļai nu gan ir diezgan.
Es labprāt nomazgātu moci.
- Notīrītu eļļu no sāna. - Jā.
Tur noteikti būs šļūtene.
Noteikti.
Sveiki!
Burvīgi. Nopietni.
Nu…
Jopcik bumbās!
Cik jauki.
Lieliska vieta pēdējai naktsmītnei.
Atrodi atšķirības!
Apakšā tas joprojām ir balts.
Biju pārliecināts, ka tā visa ir rūsa.
Bet rūsa bija tikai virspusēja.
Un neviens, arī es, to nekad nebija nomazgājis.
Nu paskat, tas ir balts.
Gribu, lai tas izskatās kā šova zvaigzne.
Tas ir zvaigzne.
Tātad pēdējai kopīgajai maltītei
es gatavoju puravu pastu un liellopa gaļu.
Apcepsim to uz pannas un liksim cepeškrāsnī.
Kolosāli, vai ne?
Kilometrāža nav tā garākā pasaulē,
bet ar 50 gadus vecu moci aukstumā, karstumā un lietū
diezgan iespaidīgi.
Esmu tam ļoti pateicīgs.
Dieviņ, tas ir labs mocis, vai ne? Nolādēts, labs mocis, vai ne?
Es visu laiku…
Kad neviens neredz, es eju un skatos uz to profilu.
Tāpēc ka tas ir tik skaists.
Tas ir tik skaists, šis mocis.
Šie divarpus mēneši bijuši neticami. Esam nobraukuši garu ceļu.
Un man patika katrs mirklis.
Bija brīnišķīgi braukt kopā ar Jūenu,
zināt, ka blakus ir savējais,
un rūpēties vienam par otru.
Man tas ļoti patīk.
Ideāli.
Skaisti.
Šos es apcepu iepriekš.
- Vienkārši izspiež? - Jā.
Ja svaigu ķiploku saspiež un cep pēc tam,
tam reizēm ir pavisam citāda garša.
Šis piešķir tādu kā zemes garšu.
- Tagad es tā vienmēr darīšu… - Pagaršo!
…un vienmēr vārīšu jaunos kartupeļus
- dillēs. - Jā, dillēs.
- Ceļojumā esmu iemācījies divas lietas. - Un tiem jāatpūšas.
- Kartupeļiem. Jā. - Jā.
Nu re.
Kurš grib buču?
NĀKAMAJĀ RĪTĀ
Ir nedaudz pāri pusseptiņiem. Izbrauksim astoņos.
Brauksim uz Kalē.
Tiksim līdz Čārlija mājai un visus satiksim.
DIENASGRĀMATAS KAMERA
Mani gaidīs Mērija. Ļoti gribu viņu satikt.
Gribu iekrist viņas apskāvienā.
Un rīt
es braukšu uz Skotiju, kur mūsu ceļš sākās.
Bet nu ir viss. Pēdējā diena.
Nevaru aizvilkt slēdzi. Vai nav jocīgi pēdējā dienā?
Nesapratu, kas tas ir.
Kā es izskatos ar baltajiem dubļu sargiem?
Neiedomājos, ka tie ir balti.
Es nezināju, ka tie ir balti. Domāju, ka norūsējuši.
- Jā. - Jocīgi.
Joprojām nespēju noticēt, ka pēdējā diena ir klāt.
Rekur ir, tur ir jūra.
Apžēliņ! Vai tās ir Duvras baltās klintis?
- Jā. - Tiešām?
- Jā. - Tik tuvu!
Man ir grūti atcerēties visu, ko šajā ceļojumā esam darījuši.
Saprotiet, tas ir ļoti neparasti.
Ļoti piesātināts laiks.
Mūs šajā milzīgajā ceļojumā nesa 50 gadus veci motocikli.
Ceļš bija diezgan tāls.
Es nebiju bijis lielākajā daļā valstu, kurām braucām cauri.
Šķiet, Dānijā nekad neesmu bijis.
Šķiet, es arī Dānijā neesmu bijis.
Mēs redzējām, kā ceļā mainās ainava.
Nu tad aiziet!
Skaista sniega siena.
Mēs izjutām dabas spēku.
Man mežā un draņķa lietū uzbrūk odi.
Kāro manas asinis.
Ak kungs!
Mana mīļākā nakts bija teltīs uz salas.
Viņi mūs tur atstāja.
Mēs uzdūrāmies daudziem stāstiem.
Un satikām neparastus cilvēkus.
Tas mielo dvēseli.
Blankš!
Tas ir tehnisks termins.
Cilvēkam jābūt atvērtam ceļojumam.
Jābūt gatavam, ka mocis var salūzt
un tu paliec ceļa malā.
Vai būsiet mans glābējs spožās bruņās?
Tāds bija ceļojuma gars, tā jēga.
Braukt ar veciem močiem, kas mūs kavēs,
bet mēs vairāk redzēsim, vairāk smiesimies.
Un tieši tā notika.
Apbrīnojami!
Vecīt! Tik aizraujoši, ka ar močiem aizbrauksim līdz tavai mājai.
Tik forši.
Visus braucienus vienmēr esam pabeiguši kaut kur citur.
- Jā. - Bet tagad mēs
atgriežamies Lamanša tunelī, atgriežamies Lielbritānijā.
Garais ceļš mājup.
Nu tad aiziet!
- Fantastiski. - Gandrīz apgāzos.
Tas būtu apkaunojoši.
Jā. "Es viņdien redzēju Čārliju un Jūenu.
Jūens nomaucās uz purna, nomaucās uz pakaļas."
Jā, stāvēdams vilcienā.
Laipni lūdzam Anglijā! Cerams, izbaudījāt.
Paldies, ka izvēlējāties…
Tā. Esam uz britu zemes. Braucam.
FOLKSTONA - ANGLIJA
Tagad jābrauc pa kreiso pusi.
Ak dievs. Pa kreiso.
BRIMO - KALĒ
Esam finiša taisnē uz Čārlija māju Sari.
Man gan tas nebūs ceļa gals, jo rīt es atstāšu Čārliju
un viens došos uz Skotiju.
JŪENA MĀJA
Pēc dažām stundām būsim…
- Tavās mājās! - Būsim manās mājās.
Bet pirms tam satiksim dažus motociklistus.
Tā jau ir tradīcija.
Mēs cenšamies koordinēt motokolonnu, kas sāk ierasties.
Četras minūtes pāri vieniem.
Tētis parasti ir ļoti punktuāls.
Tur jau viņš brauc!
Malacis! Tu ieradies!
TONIJS - RASA TĒTIS
Mēs jau dzirdējām, kad tu biji aiz stūra.
- Jā? - Jā, to…
no motocikla.
Patīkami redzēt spogulī tik daudz moču.
Šie puiši ir motociklisti.
Jūens stāstīja, ka filmēšanās laikā
viņam aizliegts braukt ar motociklu.
Viņš teica: "Aizliegt man braukt ar motociklu
ir kā aizliegt klausīties mūziku."
Tādi ir šie puiši.
Moins, atceries iebraukšanu Ņujorkā?
Atceros sajūtu, ka pazaudēju tevi
- tajā pūlī. - Jā.
Ceļošana kopā ar Čārliju
man ir kopīga vienīgi ar viņu un ne ar vienu citu.
Viņš ir manā spogulī, un es - viņa.
Tik pazīstams skats.
Tā esam nobraukuši daudzus tūkstošus jūdžu.
Domāju, ka ar gadiem
mēs daudz vairāk novērtējam cilvēkus, ar kuriem esam kopā.
Un Jūens ir viens no viņiem.
Tas atgādina bērnību -
mēs kā puišeļi uz močiem satiekam uz ielas čomus
un vienkārši dauzāmies.
Mēs to darām, būdami pieauguši.
Pirms Long Way Round es nekur īsti nebiju braucis.
Atceros, ka domāju - es pieviļu ģimeni.
Tāpēc esmu ļoti pateicīgs, ka satiku Jūenu.
- Bija kolosāli. - Jā.
Paldies, Jūen, bija ļoti jautri.
Paldies, vecīt.
Līdz tavai mājai bija ellīgi garš apkārtceļš, Čārlij,
tas nu ir skaidrs.
Iesaku nākamreiz braukt pa A1 vai M1.
Pa M6.
Tas tur ir mans iebraucamais ceļš.
Nevar būt.
Sveiki visiem!
Hei!
Skat, mana skaistā sieva.
Johaidī, johaidī…
Kur ir Mērija?
Skat!
Ceļš bija ļoti garš.
Es tevi mīlu.
Tik labi tevi redzēt.
Čau, mīļā! Čau!
- Mēs to paveicām. - Ak dievs!
Sveiks, tēt! Priecājos tevi redzēt.
Visu rītu tevi gaidu. Visu dienu.
DŽONS - ČĀRLIJA TĒTIS
Tu izskaties lieliski, tēt.
Tik labi izskaties.
Tēti!
- Tetovējums? - Tetovējums. Re!
- Mazāks, nekā domāju. - Jā, izskatījās lielāks.
- Es esmu pirmā, tu otrā. - Ko? Kāpēc viņa pirmā…
Un, jā. Nekad neesmu bijis Čārlija mājā.
NĀKAMAJĀ RĪTĀ
Ņemšu moci un braukšu uz Skotiju, izmetot līkumu caur Mančestru,
kur man ir plāns, lai nav jābrauc visu ceļu ar moci.
Atkal uz skaisto Skotiju!
Mans draugs Kriss ir atjaunojis Volkswagen Beetle.
Tāpēc es iestumšu moci piekabē,
un līdz naktij mēs būsim mājās.
Jāpiezvana Jūenam - kā viņam iet.
Neatbild.
Ziniet, viss ir beidzies.
Čārlij?
Sveiks, vecīt! Kā iet?
Draugs, man arī tevis trūkst.
Uzmini, kas šobrīd notiek.
Līst.
Mančestra.
Izskatās lieliski.
Neesmu braucis ar mašīnu desmit nedēļas.
- Desmit nedēļas? - Cerams, atcerēšos, kā.
Skotija!
LAIPNI LŪDZAM SKOTIJĀ
Pirksta nospiedums nav atpazīts.
Man neļauj iet mājās, mani nelaiž iekšā.
Pirksta nospiedums atpazīts.
NĀKAMAJĀ RĪTĀ
Ņem! Nospied! Ņem! Šo. Šo te. Redzi? Nospied!
Tulkojusi Dace Andžāne