V 20 letih in treh neverjetnih pustolovščinah
sva obiskala nekaj najbolj oddaljenih kotičkov sveta.
Na cesti sva, Charley. Potujeva.
Nikoli pa nisva raziskala držav v neposredni bližini.
- Odhajava v Evropo. - Dajva.
Poletje bova preživela na spektakularni poti
po sedemnajstih nam najbližjih državah.
Začela bova v moji hiši na Škotskem, šla na celino,
potovala po nordijskih državah do arktičnega kroga,
se spustila do Baltika, vijugala skozi Alpe in po Franciji
ter se po dveh mesecih vrnila domov.
Pozabila bova na previdnost
in potovala na muhastih 50 let starih motorjih,
ki sta dobila nov zagon.
Moj motor proizvaja čuden zvok.
Na tretjem motorju ju spremljata snemalca Claudio in Max.
Fanta pa bosta tudi sama snemala vsak svoj dnevnik.
Z Russom in ekipo ju bomo spremljali z dvema kamionetoma.
Dobili se bomo le takrat, ko bo nujno.
To poletje bo najino igrišče Evropa.
Vau!
Šla bova za nosom in videla, kaj bova našla.
V Avstriji sva.
Lačen sem.
Kaj je avstrijska nacionalna jed?
Šnicelj in jabolčni štrudelj.
O ja. Šnicelj in štrudelj.
Potovanje bova končala visoko,
saj odhajava na najvišje evropsko gorovje, Alpe.
Začela bova v Avstriji, prečkala Švico,
potem pa preko Francije odpotovala domov.
Najprej se bova na hitro ustavila na Dunaju.
DUNAJ AVSTRIJA
Dunaj.
Oj.
Rit me boli kot hudič.
Naprej se bom sklonil, Ewan, ti pa me potrepljaj po riti.
- Je bolje? - Bolje je. Hvala.
Kako se imenuje reka?
- Donava. Ja. Donava. - Donava.
O ja.
- Tako sem si ga predstavljal. - Ja.
Dunaj.
Prišla sva, Dunaj.
Mesto sanj, glasbe,
in na najino srečo, slavno po sladicah.
Poglej to. Sinhrono parkiranje.
Izvedela sva za zanimivo kavarnico,
kjer strežejo najboljše pecivo v mestu. Vodijo jo upokojenci.
- Je ta? - Poglej. Z obrazom babice.
Odlično. Vodijo jo stare dame.
Morda tudi stari gospodje.
- Poglej pohištvo. - Noro.
- Sta prvič tukaj? - Ja.
- Ja? Sedita. - Sem?
- Ja. - Super.
Hvala. Lepo.
Poglejta, babičina jedilnica. Smo kavarna za stare in mlade.
- Stari in mladi delamo skupaj. - Uživate?
- Ja, všeč mi je… - Zabavno je.
Tukaj sem že deset let.
Deset let?
Ja. Vama prinesem posebno kavo ali…
- Ja. Daj, Charley. - Pogledat grem kave.
Prosim, da sedete…
Prosim vas…
Prav.
- Oba vozita motor? - Ja.
V mladosti sem povsod iskala motorista…
Nisem ga našla.
- Ne? - Ne.
- Zdaj ju imate. - Dva.
O ne! Prestara sem.
- Živjo. - Živjo!
Ja. Lahko dobim kos tega?
- Jabolčni štrudelj? - Ja. Hvala.
- S smetano? - Ja, prosim.
- Smetano? - Ja.
Na Škotskem imamo frazo.
"Pojej. Pri teti si."
To je podobno.
"Pojej, pri teti si."
Hvala.
- Jabolčni štrudelj? - Ja.
Lahko vzamem malo?
- Zelo je dober. - Dober, kajne? Ja.
- Madonca. - Dober je.
To je posebno dunajsko pecivo.
- Je to… - Mojbog.
- Jajčna krema? - Ti buhtlji…
Notri je vroča slivova marmelada,
zraven pa vroča vaniljeva omaka.
- O bog. - Vaniljeva omaka. Marička.
Je kot jogurt?
Ne, to je…
- Po hlačah. - Dobra angleška krema.
- Odlično je. - Potrebujete pralni stroj?
Ja.
Lahko moje operete na hitrem programu?
- Ja, hitro bodo oprane. - Najlepša hvala. Ojej.
Še malo tega.
Najlepša hvala. Lepo.
Tudi videti je kot babičino pecivo. Poglej. Kajne?
Dva razloga sta. Eden je finančna revščina.
Če si starejši od 65 let in potrebuješ dodaten zaslužek,
- ni ničesar. - Ničesar ni.
- Drugi je socialna revščina. - Ja.
Če so ljudje aktivni in počnejo nekaj smiselnega,
- ostanejo dlje časa zdravi. - Zdravi.
- Ja. - Čestitam.
Zadeva deluje. Odlično.
Pa še veliko ljudem pomagate.
- In vaniljeva krema je noro dobra. - Ja.
- Vam je všeč? - Zelo dobra je.
- Seveda je. Kot babičina. - Babičina, ja.
Fantastično. Vso kremo sem pojedel. Oprosti.
- O ne. V redu je. - Nisem pustil…
Nič angleške kreme zate.
- Oprosti, Charley. - Ampak…
- Odlična ideja, kajne? - Naravnost sijajna.
- Sem, kajne? - Ja.
Ewan, kar ti vodi.
Ja.
Ogromno sem pojedel.
Vem, jaz tudi. Počutim se, kot da bi jedel za dva.
Najraje bi se ulegel.
Zdajle bi najraje zaspal.
Čas je za avstrijsko kulturo. Zato se podajava v gore.
Med poletjem ta čudovita pokrajina
postane prizorišče številnih predstav in koncertov.
Povabljena sva na predpremiero nove opere na jezeru.
Avstrija je zelo lepa. Všeč mi je.
To je opera o morskem možu, ki se zaljubi v solno deklico.
Temelji na ljudski zgodbi o tem,
da so v tem jezeru našli dragocena nahajališča soli.
JEZERO GRUNDLSEE
- Poglej to. - Lepo, kajne?
Ja.
Poglej, tam je. Solna deklica, kajne?
Njo išče morski mož.
Še drugi igralci.
- Vau. - Na čolnu.
Poglej.
To legendo sem poslala Vanniju Morettu.
Odločil se je, da bo napisal opero za nas.
Našla sem Andreasa, našega režiserja.
- Hvala za povabilo. - To je prva vaja.
- Prva vaja na jezeru. - Ja. Se veselite?
- Ja. - Super. Srečno.
Ta je najosnovnejša.
Legenda se dogaja točno tukaj.
Zato je vznemirljivo biti tukaj.
Začnimo!
Ho hej, prijatelji! Kar pogumno!
Spustite mreže, močno potegnite.
Hvala! Do tukaj.
Hvala.
Johanna, lahko malo približaš čoln?
Lahko kar v vodi?
Gremo!
- On je videl… - Ja.
- …vodnega moža? - Ja. V vodi je videl nekaj čudnega.
Ne zakrivajte mi pevcev, prosim. Umaknite se.
Prosim, stran.
- Odlično vam je šlo s čolnom. - Hvala.
- Ja. - Bilo je nepričakovano.
- Sami ste ga vlekli nazaj. - Močni ste.
Tu se ustavimo. Dober premor.
- Odlično. Vso srečo! - Super.
- Uživajte. - Hvala.
Hvala, da sva lahko gledala. Izjemno je bilo. Hvala.
Tako se gleda opero.
Veličastno. Tukaj mi je zelo všeč.
To je ena najbolj osupljivo lepih pokrajin na svetu.
Medtem ko sem tu,
ne smem zamuditi vadbe moje nove strasti.
Veselim se jutrišnjega jadralnega padalstva.
To je moja strast.
Sanjam o tem, da se povzpnem na škotsko gorovje
in od tam poletim. Zato si želim postati dober pilot.
NASLEDNJE JUTRO
Danes je ta dan.
V Santa Barbari sem opravil tečaj jadralnega padalstva.
Nimam še dovoljenja, ga bom pa kmalu imel.
DNEVNIŠKI ZAPIS
Tu gor bom začel in letel do sem.
Tukaj se bom začel spuščati.
Pristal pa bom tam nekje.
Razmere so čudovite.
Tukaj smo.
Od tu se spuščajo. Gremo.
Višje je kot v Santa Barbari.
- Naj manevriram in vas počakam? - Ni treba.
- Takoj za mano boste. - Spuščali se boste.
- Ko boste v redu, bom šel. - Prav.
Če pa bom sam naredil napako pri vzletu, se boste morali znajti sami.
Kaj delam? Čigava ideja je bila to?
Vozel in zasukaš.
V tandemu bova. Lepo bi bilo leteti z Ewanom.
Bil sem tam dol, zdaj pa sem tu zgoraj.
Spodaj sem bil zelo samozavesten.
Vrvice so zelo lahke, ni sponk.
Takole jih povežeš.
S tem pa pričvrstiš.
Malo elastike. To je vse.
- Ewan. - Ja?
Lahko se spustiš, kadar hočeš, ko ti bo veter po volji.
Opravil je nekaj sto poletov, zato me ne skrbi.
Vau. Kako lepo.
Pri krmiljenju se najprej nagneš.
To sproži obrat. Kratek premor.
Obrneš se.
Sprosti noge, Ewan. Sprosti.
Poglej, kje si.
Charley! Hej!
Si v redu?
Ja, ni slabo. Mislil sem, da bo samo obisk.
Lepo te je videti tu zgoraj.
Mojbog.
Vau. Tole je kot verska izkušnja.
Zelo uživam.
Vau!
Gremo proti pristajališču?
Mojbog.
Vau.
- Dvigni noge. - Ja.
Dobro.
- V redu? - Ja.
Slabo mi je bilo, ko sva se vrtela v majhnih krogih.
Počutil sem se…
Omotično, ampak bilo je sijajno!
Prihaja Ewan.
Charley!
- Fantastično, kajne? - O ja!
Za hip sva se zgoraj videla, a sva bila na različni višini in…
Ja, dobro ti je šlo zgoraj.
- Charley, ga lahko primeš… - Ja.
…malo ga zloži…
Zgornji del, tako.
- Ga zadrgnem s tega konca? - Ja.
Taborjenje pomaga, da se privadiš zlaganja, Ewan.
Morda so mi šotori zato tako všeč, ker so podobni jadralnim padalom.
Super, kajne?
Poglej. Potisneš ga v zadnji del avta. To je tvoje letalo.
To je to.
- Kako je bilo? - O bog.
Čudovito je bilo. Kar zajokal sem. Zelo sem bil ganjen.
Užival sem.
S take višine se še nisem spustil. Kar srce mi je zastalo.
Hecno, ko sva šla v tandemu, je preveril vse sponke.
Še sam sem jih moral preveriti, da preverim, če je preveril.
Povedali so nama za umetnika, ki dela na gradu v tem delu Švice.
Imenuje se Not Vital
in je bil del skupine newyorških umetnikov v 80-ih,
skupaj z Warholom in Basquiatom.
Tole je izven utečene poti.
Vau. Poglej gor.
GRAD TARASP ŠVICA
Ja, velika, stara hiša.
Je to galerija ali tam živi?
Nisem prepričan. Malo obojega.
- Živjo. - Tukaj živite?
- Včasih. - Včasih?
Ti ne bi?
- Bi. - Jaz tudi.
Zagotovo bi.
- Okej. - Vau.
Všeč mi je konica.
Imenuje se Neprijeten predmet.
Neprijeten predmet.
Si ga lahko ogledava?
- Hočeta gor? - Ja, rada bi ga videla.
Poglej to.
Leta 1900 je sem prišel Lingner.
Izumil je ustno vodico Odol.
Tako zelo je obogatel,
da je lahko počel, kar je hotel. Prišel je sem, zagledal to ruševino,
jo kupil in 16 let obnavljal.
Torej grad stoji na ustni vodici, na svežem zadahu Nemcev.
Sijajno.
Ja, to so moda.
Če ste videli Michelangelovega Davida
- v Firencah… - Ja.
Če bi bil David visok kot Palazzo, bi bila njegova moda taka.
Lepo jih je videti.
- Kakšen kraj. - Neverjetno.
Naredil sem to drevo.
- Odlil sem ga v bron. - Vau.
Lepo narejeno. Velik je.
Iz koliko kosov je?
Ne vem. Kar nekaj jih je, kajne?
Toda to je tehnika,
- ta pa ni tako pomembna. - Ja.
Tako pravi Michelangelo.
- Tehnika ni… - Tehnika ni pomembna.
Pojdimo. Šli bomo z dvigalom.
Dvigalo je. Seveda je. Noro.
Vau.
Lastnik Lingner je hotel postati orglar.
Tukaj bi igral?
Ja. To so orgle. Največje zasebne orgle v Evropi.
Madona.
Poglej piščali.
Nekoč so menili, da mora biti vse ravno.
Ja.
Kot špageti, da gre zrak skozi.
Da so lahko naredili kompaktnejše orgle.
Kdaj so bile narejene?
Leta 1916, ko je umrl.
- Igrajo? - Ja.
- Naj pogledam. - Daj.
Nikoli nisem igral na orgle.
- Vau. - To je od Benjamina Brittna.
Vau.
Njegov inštrument, kajti tukaj je skladal.
Igral sem klavir Benjamina Brittna.
Ja.
- Lepo. - Naj tole…
- Lahko pustiš. - Skrbi me.
Prav imaš, zaprimo ga.
- Zakaj? - Skrbi me.
- To te skrbi. - Zaprl bom, ker…
Narejen je v Angliji.
- Ja. - Ja, zato morava…
Ja.
Ste kdaj imeli angleški avto?
Kar prikazal se je.
Poglej to.
Če imate radi gore, je to to.
Vau.
To je narodni park.
Ja.
- Lepo je potovati in raziskovati. - Potovati je super.
Morda so stolpe naredili zaradi razgleda.
- Ne. - Šalim se.
Razgled jih ni zanimal.
Ideja gledanja ven je nova.
Nekoč si bil bodisi zunaj bodisi notri.
Ideja opazovanja pokrajine je dekadentna.
- Smešno. - Dekadentno.
Užitek vas je bilo spoznati. Naravnost fantastično.
Veselilo me je. Užival sem v vaši družbi.
Fotografiral sem mavrico.
Kot bi prihajala iz kamelje medenice.
O ja.
To je bila kar nora izkušnja.
Res je model. Nasmejal me je.
Komično se izraža.
Pri orglah je bilo smešno. Tisti orglar.
Od kod se je vzel? Kot bi čakal na priložnost.
- Čudno je bilo. - Ja.
Kot iz italijanskega umetniškega filma iz petdesetih let 20. st.
Preden zapustiva Alpe,
bova prenočila v hiši našega snemalca Claudia.
Čudovit kraj za odraščanje! Madonca.
Poglej to. In Claudiev motor.
Poglej to. To je Claudiev motor iz Long Way Round.
- Ja. - Odlični motorji. Zelo jih imam rad.
Živjo.
Dvaindevetdeset let.
- Bil sem na Olimpijadi. - Olimpijske igre.
Pozdravljeni. Sem Ewan. Veseli me.
- Olimpijske igre v hoji po stopnicah. - Stopnicah.
- Zlata medalja. - Ja.
Dvajset let potujeva s tabo, Claudio, pa še nisva videla tvoje hiše.
Vedno si jo omenjal. Lepo je biti tukaj.
Všeč mi je ves ta les.
To je tukaj značilno,
- ker je pozimi zelo mrzlo. - Ja, mrzlo.
- Ja. - Hvala.
Okej, lahko noč. Najlepša hvala.
Adijo.
NASLEDNJE JUTRO
Zelo zgodaj zjutraj je. Nisem dobro spal.
DNEVNIŠKI ZAPIS
Nekaj mi ni dalo spati.
To je bilo krivo. Ob šestih zjutraj pa kakofonija zvonov.
Menda se tega navadiš.
Adijo.
Za tabo, Charley.
Zapuščava Švico,
še prej pa se bova preizkusila v še enem super lokalnem športu, hornussenu,
znanem kot kmečki golf.
Prestava je v leru. To ni dobro.
V prostem teku ni dobro v ovinek s temi motorji.
Veste, na kaj me to spominja?
Vem. Sally Gap v gorovju Wicklow na Irskem.
Ne, jaz…
Tega ne poznam.
Podobno je Glencoeju.
Prihajava.
Ne veva točno, za kaj gre. Izvedela bova.
Tukaj je J. K. Rowling dobila navdih za quidditch v Harryju Potterju…
- Res? - Ne vem. Ugibam.
- Si si izmislil? - Ja.
Okej.
Naravnost iz Boormanove knjige.
Poglej tisto čudno reč.
To je del, kjer…
Vuš!
Vau.
- To so palice? - Ja.
- Nisem pričakoval "ribiških palic". - Dolge in tresoče.
Tukaj udarimo plošček.
- Podoben je hokejskemu paku. - Okej.
- Manjši je, vendar trši. - Ja.
Leti zelo hitro. 300 km/h.
Trudijo se ga odbiti čim dlje.
- To je pak. - Ja, malo gline.
- Kje je postavljen? - Čisto na koncu.
Vau, okej.
- Kaj, če odleti med drevesa? - Linija smrti.
Linija smrti.
Ja, linija smrti.
- Linija smrti. - Linija smrti.
- Gremo. - Okej, zdaj bo.
Spominja me na soseda, Jimmyja Wileyja.
Zelo mu je podoben.
Samo po naključju bi ga zbil.
- Tipično, ja. - Zamahne.
- Kaj? - Nad oblak.
V oblak.
Ne moreš ga več videti.
Ja.
- Zdi se mi… - Oponašaj.
- …da morava poskusiti. - Bi poskusili?
Ja, z veseljem.
Takole zamahnem.
Pridružite se Charleyju in Ewanu pri Neobičajnih športih po svetu.
Long Way Neobičajni športi.
- Potem pa počasi nazaj. - Udari po žogici.
Naravni talent.
- Charley je našel svojo strast. - Lahko se včlanite v naš klub.
Nisem poceni.
- Zelo prijazno. - Odlično.
Zelo dobro.
- Odlično. - Hvala.
Ewan.
Ko prideš sem, ni več šala.
Kako zgledam? Sem na polovici cevi?
Biti moraš na sredini lesa.
- Nisem na sredini? - Ne. Sredina je tam.
- Prav. - V redu.
- Moraš… - Zdaj je trener.
Ne močno.
- Ne močno? - Ne.
Ne smem uporabiti sile? Ne uporabi sile.
- Dobro! - Odlično.
Naravnost po sredini, Ewan.
- Odlično. - S silo.
- Uporabil sem silo. - Odlično.
Dva naravna talenta. Imamo še dva igralca.
Ja, še dva nova igralca.
Hvala, super je bilo. Zelo sem užival. Super je bilo.
Ostaniva tu in nadaljujva.
- Igra mi je všeč. - Rad bi videl, kako jim gre.
Poglej, kako daleč grejo. Kilometre daleč.
Pri obrambi morate paziti, da noben plošček ne pade na tla,
preden ga ustavite.
Poglej udrtine. Les je trden. Nič čudnega, da nosijo čelade.
To!
Ta je pošasten.
Uspelo mu je. Tja je šla. Tabla je šla tja.
Veselilo me je.
- Pazi nase. Najlepša hvala. - Adijo.
Priča sva bila čudnemu športu.
Kako so se domislili upogljive, hecne palice?
Bogve. Mi je pa všeč njihovo navdušenje.
Na poti domov sva. Potujeva na sever proti Calaisu,
zjutraj pa bova prečkala Rokavski preliv.
Dobrodošli v Franciji.
- To je to, Charley. - Presneto. Vau.
To je najina zadnja država pred domom.
Ja. To je zares zadnji kos poti.
Ja.
To je Francija, ki jo imava rada.
- Vau. Lepo. - Poglej to.
Tole mi je znano, Charley.
Tu sem bil pred 25 leti.
Imajo sijajno gotsko katedralo.
Se ustaviva in pretegneva noge?
Dajva.
Je to to? Ne vem.
- Izjemno, kajne? - Čudovito, kajne?
Šest dni sem potoval po Franciji.
Motor sem fotografiral s tem v ozadju.
Hotel sem mir, zato sem si naredil irokezo.
Pet dni me ni nihče ogovoril. Grozno je bilo. Bil sem osamljen.
Od tule je osupljiva, kajne? Njena velikost.
Pokukajva noter.
- Poglej vitraže. - Ja, in na koncu.
Kakšen podvig je zgraditi nekaj takega.
Vsi ti detajli so neverjetni.
Poglej vse te rezbarije.
- Prostozidarji so lahko vrezali… - Svoje obraze.
…svoje obraze kot nekakšen podpis.
Tukaj so kronali francoske kralje.
Neverjetno.
Tale je za Telsche…
mojo ljubo sestro.
Pojdiva.
Greva naprej.
"Calais." Najin prvi smerokaz za Calais.
Ja, poglej.
Če bi vozila po avtocesti, ne bi videla toliko Francije.
Všeč mi je bilo. Moja zadnjica pa ima dovolj.
Rad bi opral motor.
- Obrisal vse tisto olje s strani. - Ja.
- Gotovo bo kakšna cev. - Zagotovo.
Živjo.
Lepo je. Resno.
No…
Marička.
Lepo je.
Super kraj za zadnjo noč.
Opazite spremembo?
Spodaj je bilo še belo.
Zdelo se je, da je vse zarjavelo.
V resnici je bila površinska rja.
Nihče, niti jaz, je nikoli nismo obrisali.
Poglejte, belo je.
Zgledati mora kot zvezda oddaje.
Zvezda je.
Za najin zadnji obrok
pripravljam testenine s porom in tole govedino.
Najprej jo bom popekel, potem pa dal v pečico.
Neverjetno, kajne? Ni bila najdaljša pot na svetu,
toda 50 let star motor v mrazu, vročini in dežju…
Odlično se je odrezal. Zelo sem mu hvaležen.
Dober motor, kajne?
Hudimana, kako dober motor.
Nenehno…
Ko ni nikogar blizu, hodim tja in ga gledam s profila.
Ker je tako lep. Ta motor je zelo lep.
Zadnja dva meseca in pol sta bila sijajna.
Veliko sva obredla in vsako minuto sem užival.
Čudovito se je bilo družiti z Ewanom,
ga imeti ves čas ob sebi in paziti drug na drugega.
Užival sem.
Tole je popolno.
Lepo.
Najprej sem jih spekel.
- Samo iztisneš jih? - Ja.
Če česen stisneš in ga potem surovega kuhaš,
včasih dobiš drugačen okus.
Tako pa ima bolj zemeljski okus.
- Zdaj bom to vedno počel… - Pokusi.
In vedno bom mlad krompir kuhal
- s koprom. - Ja, s koprom.
- Tega dvojega sem se naučil. - Krompir moraš pustiti
- počivati. - Ja.
Tako.
Kdo hoče poljub?
NASLEDNJE JUTRO
Nekaj po pol sedmi uri je. Odhajamo ob osmih. V Calais.
Šli bomo k Charleyju, kjer se bomo z vsemi srečali.
DNEVNIŠKI ZAPIS
Mary me bo čakala. Komaj čakam, da jo vidim.
Komaj čakam njen objem.
Jutri
pa se vračamo na Škotsko, od koder smo začeli.
To je zadnji dan.
Ne morem zapeti. Hecno, a ne? Zadnji dan.
Le kaj je bilo to?
Kako zgledam z belimi blatniki?
Vau, nisem vedel, da so beli.
Jaz tudi ne. Mislil sem, da sta zarjavela.
- Ja. - Smešno.
Komaj verjamem, da je zadnji dan.
Tam je morje.
O bog. Bele pečine Dovra, kajne?
- Ja. - Res?
- Ja. - Zelo blizu so!
Zelo težko se spomnim vsega s tega potovanja.
Nekaj posebnega je bilo. Veliko sva doživela.
Opravila sva dolgo potovanje na 50 let starih motorjih.
Precej dolga pot.
V večini držav, ki sva jih videla, še nisem bil.
- Nisem še bil na Danskem. - Jaz tudi ne.
Okoli tebe se pokrajina spreminja.
Gremo.
Lepa snežna ograja.
Doživiš raznoliko vreme.
V gozdovih me napadajo komarji in dež.
Hočejo mojo kri.
Ljubi bog.
Moja najljubša noč je bila taborjenje na otoku.
Pustili so naju tam.
Kar padla sva v veliko zgodb. Spoznaš posebne ljudi.
In to napolni dušo.
- Zlimaš. - Tehnični izraz.
Odprt moraš biti za potovanje.
Domnevati moraš, da se bo motor pokvaril
in da boš obtičal ob robu ceste.
Boste moj princ na belem konju?
To je bil duh potovanja. To je bilo bistvo.
Stari motorji, ki naju bodo upočasnili,
da bova videla več stvari in se še bolj zabavala.
Tako je tudi bilo.
Fantastično!
Mater. Navdušen sem nad tem, da greva k tebi.
Kul je.
Vsa potovanja sva končala nekje drugje.
- Ja. - Zdaj pa sva
pred predorom na poti v ZK.
Long way home.
Prišla sva.
- Fantastično. - Kmalu bi padel.
To bi bilo nerodno.
Ja. "Zadnjič sem videl Charleyja in Ewana.
Ewan je telebnil na obraz, na rit."
Ja, ko je bil pri miru, na vlaku.
Dobrodošli v Anglijo. Upam, da ste lepo potovali. Hvala, da ste izbrali…
Na angleški zemlji. Greva.
Voziti morava po levi.
O bog. Po levi.
Odhajava k Charleyju v Surrey.
Zame to ne bo konec poti,
ker bom jutri Charleyja zapustil
in se sam odpravil na Škotsko.
EWANOVA HIŠA
Vau, čez nekaj ur bova…
- Pri tebi! - Pri meni.
Najprej pa se bova sestala z motoristi. To je postala tradicija.
Poskušamo koordinirati konvoj ljudi, ki prihajajo.
Ura je štiri minute čez eno.
Oče se običajno strogo drži ure.
Prišel je!
Bravo! Uspelo ti je!
TONY RUSSOV OČE
Slišali smo te prihajati izza vogala.
- Res? - Ja…
Motor.
Lepo je videti vse te motorje v zrcalu.
To so motoristi.
Ewan je povedal zgodbo, ko so mu med snemanjem filma
prepovedali vožnjo z motorjem.
Rekel je: "Prepoved vožnje z motorjem je zame
kot prepoved poslušanja glasbe."
Taki so ti fantje.
Se spomniš vožnje v New York?
Spomnim se močnega občutka, da sem te izgubil
- v vsej tisti množici. - Ja.
Potovanje s Charleyjem
je nekaj, kar si delim z njim in z nikomer drugim.
Vidim ga v zrcalu ali pa on mene. Tako domače je.
Takole sva prevozila na tisoče kilometrov.
Z leti še bolj ceniš ljudi, s katerimi preživljaš čas.
Ewan je eden izmed njih.
Lepo se je spet počutiti kot fant
na motorju in na ulici spoznavati prijatelje
ter se zabavati. Zdaj to počneva kot odrasla.
Do Long Way Round nisem nikamor hodil.
Mislil sem, da sem družino razočaral.
Zato sem hvaležen, da sem spoznal Ewana.
- Super je bilo. - Ja.
Hvala, Ewan. Zelo zabavno je bilo.
Hvala tebi.
Brez dvoma je bila dolga pot naokrog do tvoje hiše, Charley.
Za naslednjič predlagam vožnjo po A1 ali M1.
M6.
Tam je moj dovoz.
Nemogoče.
Živjo!
Hej!
Vau. Poglej mojo lepo ženo.
Madonca, madonca…
Kje je Mary?
Poglej to.
Zelo dolga pot je bila.
Ljubim te.
Lepo te je videti.
Živjo, ljubica.
- Uspelo nam je. - Mojbog!
Hej, oče. Tako lepo te je videti.
Celo jutro vas čakamo. Ves dan.
JOHN CHARLEYJEV OČE
Lepo zgledaš, oče. Dobro si videti.
Očka!
- Tatu? - Tatu. Poglej.
- Manjši je, kot sem mislila! - Vau!
Zgledal je večji.
- Jaz sem prva, ti pa druga. - Kaj? Zakaj je prva…
Ja, nisem še bil pri Charleyju.
NASLEDNJE JUTRO
Z motorjem grem na Škotsko, vendar skozi Manchester,
kjer imam načrt, da mi ne bo treba voziti cel dan.
Spet na lepo Škotsko!
Moj prijatelj Chris je pripravil Volkswagnovega hrošča.
Motor bom naložil na prikolico in do večera bom doma!
Poklical bom Ewana, da vidim, kako je.
Ne bo se oglasil.
Vsega je konec.
Charley?
Živjo! Kako si?
Tudi jaz te pogrešam.
Ugani, kaj se dogaja.
Dežuje.
Manchester.
Super zgleda!
Že deset tednov nisem vozil avta.
- Deset tednov? - Upam, da še znam.
Škotska! Škotska!
DOBRODOŠLI NA ŠKOTSKO
Prstni odtis neznan.
Ne morem noter, ker mi ne dovoli.
Prstni odtis prepoznan.
NASLEDNJE JUTRO
Sem. Pritisni. Tega. Tega tukaj. Pritisni.
Prevedla Lidija P. Černi