Коли я керував Microsoft…
Пані та панове, просимо привітати Білла Ґейтса.
…справи йшли неймовірно успішно,
але я вже тоді розумів, що думки дуже різнитимуться.
Зайдіть в інтернет
і незабаром ви побачите, що дехто думає про Білла Ґейтса.
Там його можна вдарити
і навіть кинути йому в лице пирогом.
Згодом, коли я повністю перейшов у благодійність,
ситуація вийшла з-під контролю.
Якщо ти впустиш купюру в 10 000 доларів,
ти справді не піднімеш її, бо це не вартує твого часу?
Не вартує.
Величезні статки ставлять під сумнів ваші мотиви,
але все вийшло на зовсім новий рівень.
СПРАВЖНІ ТЕОРІЇ ЗМОВ ІЗ МЕРЕЖІ
Почнімо з першої. Погляньмо.
«Білл Ґейтс змовився з ліберальним світовим порядком,
щоб змусити людей їсти комах.
Вони прагнуть послабити нижчі класи
бідним на білки раціоном з жуків».
Мене замучила б совість.
Добре, наступна.
Ця навіть краща. «Білл Ґейтс — ящірка-перевертень,
Він представник рептилоїдної раси, до якої входять Том Генкс і Леді Ґаґа.
Ці люди-ящірки потайки керують світом».
Мені розповідали про цю теорію.
Але я не знав, що Том Генкс наш. Радий чути.
Наступна.
«Білл Ґейтс п'є кров немовлят, щоб стати безсмертним».
«Його величезні сільськогосподарські угіддя
таємно постачають картоплю в "МакДональдз",
щоб з кожним "Геппі Мілом" вводити нам вакцини через картоплю фрі».
Я ходжу в «МакДональдз».
Гаразд, остання.
«Після смертельної аварії
Білла Ґейтса та його колишню дружину Мелінду замінили клонами.
Команда вчених створила двійників,
щоб його всесвітній контроль тривав вічно».
Ти вже чув про таке?
Гадаю, Мелінда — досі справжня людина.
А ти?
Роблю що можу.
ЩО ДАЛІ?
ПРАВДА АБО НАСЛІДКИ?
СИСТЕМНА ПОМИЛКА
Я хотів запитати тебе про правду.
Ти справляєш враження людини, яка керується даними та цифрами.
Як гадаєш, є різниця між даними та правдою?
Навряд чи. Адже дані — це набір фактів.
Скільки всього продається,
скільки яких людей,
чим вони займаються.
Саме так ми й приймаємо рішення.
Але рішення не завжди залежать від фактів.
Люди також керуються емоціями, наративами
й власними переконаннями щодо істини.
«Як осмислити таке поняття, як істина?»
Д-РКА ЕЛІЗ ВАН, ІСТОРИКИНЯ ТЕОРІЙ ЗМОВ
Почали з простіших питань, еге ж?
Гадаю, почати варто з так званих фактів.
Якщо засунути руку у вогонь, буде боляче.
Але люди по-різному міркують й раціоналізують
свої твердження.
Тепер я набагато осмисленіше думаю про те, як ми створюємо правду.
Правду на чию думку?
Тож істина стає предметом обговорення
і чимось радше схожим на особисту думку,
а то й гірше — переконанням.
Світ занадто складний,
щоб ми опиралися лише на факти, намагаючись зрозуміти поведінку
погоду, економіку тощо,
тому ми спрощуємо собі завдання: «Я довіряю цій людині».
Телемережа CBS представляє
видатного репортера й новинного аналітика Едварда Марроу.
Людина вперше могла з дому
дивитися на два океани одночасно.
Важливість цього медіа незаперечна.
Ми маємо навчитися ним користуватися й не зловживати.
Впродовж цього короткого часу ми вважали себе розумними істотами,
переконання яких засновані на фактах, які можна перевірити,
але ми влаштовані інакше.
Якщо не вірити іншим, на перевірку не вистачить часу.
Експерти застерігають не вірити написаному просто через його публікацію.
За останні місяці Q-Anon страшенно поширилися.
Інтернет заохочує ілюзію,
нібито ми встановлюємо істину самотужки,
але насправді вирішує довіра.
Не можна зменшити довіру в одній частині суспільства
й посилити в іншій.
Вона посилиться чи ослабне загалом,
а підрив довіри призведе до значної дестабілізації.
Кожна новини викликає сумніви.
Ніхто не знає, кому вірити.
Підрив довіри до сусідів, лідерів…
Люди, прокиньтеся!
…та інститутів знань…
Ви CNN. Ви фейкові новини.
…зрикошетить й зіграє проти вас.
Я хочу вас захистити.
-Чому… -Свобода!
НЬЮ-ЙОРК
Теорії змов існували завжди.
Ми недооцінюємо вигадливість американців.
Я часто виходжу в поле
з ідеєю, питанням і, можливо, раціональним аргументом щодо питання.
Я ходив на мітинги Трампа
у вирішальних штатах Огайо та Вісконсину,
аби вивідати, що знає його електорат, чого не знає решта.
-Барак Обама причетний до 11 вересня. -Як саме?
Він завжди був у відпустці, ніколи не приходив у кабінет.
Чому Барака Обами не було в Овальному кабінеті 11 вересня?
Цього я не знаю.
Починаючи з епохи Трампа,
ми дізналися про історії та теорії, які виходили за межі норми.
Люди не просто не погоджувалися з іншою точкою зору
чи дотримувалися консервативних поглядів, а вигадували нову реальність.
Траплялися й нечувані, схибнуті теорії.
Тоді вже хочеться дізнатися більше про те, звідки вони беруться.
Якщо ви любите теорії змов і комп'ютери,
тоді ви чули про Білла Ґейтса. Надіюся, правильно вимовив.
Від контролю за народжуваністю до мікрочипів у вакцинах,
теорій багато, а їхні наслідки — реальні.
Розкласти все по поличках мені допоможуть Кетрін Джойс і Айк Шріскандараджа.
Разом ми розберемося,
як теорії змов прив'язуються до людей,
яка в них частка правди
і яким з них варто повірити,
бо я завжди шукаю, у яку теорію зануритися
й віддати свої гроші. Сподіваюся, ви мені допоможете.
Пропоную повернутися назад у часі. Поїхали.
Повернімося у 2010 рік.
Коли фонд лише відкрився, ми зосередилися на репродуктивному здоров'ї,
адже найбільше бідні країни потерпають від приросту населення.
Треба допомагати матерям, які хочуть обмежити розмір сім'ї,
необхідними знаряддями й освітою.
Фонд Ґейтсів досліджував сільську громаду в Гані
з метою розширити доступ до безпечної контрацепції для жінок,
які хочуть регулювати фертильність і планувати вагітність.
Але з цього роздули заплутану теорію змови,
згідно з якою Фонд Ґейтсів
фінансував експеримент з контролю народжуваності,
щоб скоротити африканське населення.
Звідки взялася ця недовіра?
Її коріння сягає багатьох критичних подій минулого,
пов'язаних з порушенням прав людини.
У 1960-х роках
третина всіх пуерториканок зазнала стерилізації.
Також дослідження Таскіґі.
Багато всього назбиралося.
Ми, як суспільство, зробили це.
-Ми примусово стерилізували людей. -Я цього не робив.
Не заперечую, кілька років у коледжі
запам'яталися туманно, але запевняю вас, цього я не робив.
Це добре.
Але як усе так швидко розігналося від нуля до контролю народжуваності,
ще й за участі Білла Ґейтса?
До цього причетні противники абортів…
МАРШ ЗА ЖИТТЯ
…які дуже цинічно привласнюють вагомі занепокоєння,
а тоді у 2012 році,
коли Фонд Ґейтсів справді взяв участь у новій масштабній кампанії,
усе нібито стало на свої місця.
Ці заможні західні організації
не лише наказали контролювати розмір нашого населення,
вони винайшли власні препарати.
Це трагедія!
МІТИНГ ПРОТИ АБОРТІВ
Це геноцид.
Теорії змови набирають такого розголосу
завдяки тому, що містять зерня правди.
Система охорона здоров'я несправедлива.
ВАШИНГТОН, ОКРУГ КОЛУМБІЯ
Я часто переконую людей, що Білл Ґейтс не Дарт Вейдер.
«Звідки ти знаєш?» «Ми знайомі. Він надто зайнятий».
Ми бачилися з сотню разів.
Якої ви думки про теперішню ситуацію, зокрема на просторах інтернету?
Наші часи ввійдуть в історію як епоха величезних інновацій.
Чимало людей, які доклалися до його початків,
думали, що інтернет об'єднає й збагатить нас знаннями.
Ось як вважалося спочатку.
То що сталося?
Усе змінилося, так?
Вам лист.
З самого початку бізнес-рішення передбачало,
що вони створять платформу, такий собі вільний простір,
і запросять туди всіх.
Коли ми запустили сайт, ми сподівалися на 400–500 людей.
Зараз нас уже 10 0000, і хтозна, що чекає нас далі.
Якби ми не наповнювали портали собою
і самовираженням у всіх його проявах,
ці платформи залишалися б порожніми,
тому бізнес-моделлю стало «розберемося пізніше».
Цей закон — справді революційний.
Він стрімко наблизить наше майбутнє.
Раніше за вміст платформи відповідали її власники,
яких могли засудити за будь-що в самому зародку.
Тому законодавці вжили захисних заходів,
щоб ці компанії розвивалися.
Інтернет змінюється надто швидко. Його вміст — також.
Якщо уряд вважає, що зможе контролювати, визначати та регулювати мережу,
поки та ще в ембріональній стадії, провал неминучий.
Отже, згідно з цим актом, який називається Розділ 230,
платформи не відповідатимуть за своє наповнення.
Їх фактично звільнили від відповідальності за вміст.
Цей акт захищає споживачів від монополій
і гарантує різноманітність голосів, від яких залежить наша демократія.
А понад усе — він сприяє загальному благу.
Але Розділ 230 прийняли в часи,
коли компанія вважалася низкою модемів
з мережевим з'єднанням T1.
Тому компанії цілком логічно вважалися нічим більшим,
аніж нейтральним каналом інформації, передбаченим Розділом 230.
Тепер цей закон захищає найбагатші й наймогутніші компанії
в історії людства.
Законодавці не очікували, що це чудовий спосіб сховатися
для анонімів з лихими намірами.
Телебачення й ефіри мають свої обмеження.
Газети й фізичні ЗМІ мають свої обмеження.
А тоді з'явилася мережа. Вона затягує й розважає.
Там повно всякого божевілля.
Така гарна, аж блищить.
У мережі дуже цікаво, а в реальності дуже нудно.
Це заохочує пірнути вглиб, так?
Коли людина зависає, мережа видає щось нове,
щоби втримати увагу й затягнути вас ще глибше,
аби не хотілося повертатися.
-Привіт. -Привіт, Білле.
Ми з різних галузей.
Я не творю мистецтво, а ти не програмуєш.
По-моєму, трохи несправедливо казати, що ти не твориш мистецтво.
-Це дуже мило з твого боку. -Але я точно не програмую.
Зважаючи на все пережите через дезінформацію, тобі не здається,
що за останні чотири роки вона лише набрала обертів?
Ми з тобою бачили різні способи,
якими дезінформація руйнує людські життя.
Так, звісно.
Зараз ми споживаємо інформацію особливим чином,
якому притаманна
максимальна близькість розважального й інформативного
за всю нашу історію.
Так, коли щось смішить і зачіпає за живе,
ми думаємо: «Нехай це й неправда, але зате я посміявся».
Або: «Якби ж це було правдою».
Так, заголовки розважають.
«Білл Ґейтс лютує через критику вакцин»
або «Леді Ґаґа боїться цих чуток».
Я вже звикла.
Про мене пишуть брехню, відколи мені виповнилося 20.
Я виконавиця. По-моєму, це смішно.
Люди вважають, що ви ховаєте себе
за великою кількістю макіяжу та…
Це справжня я. Я справді така.
Це чашка, з якої я п'ю щодня.
Це діамант, який я кладу в каву, коли хвилююся.
Він не справжній. Фальшивка.
Я не з чуток знаю, що громадськість не терпить маніпуляцій.
Маніпулятивний перформанс — це велика частина моєї кар'єри.
Я прийшла на вручення нагород MTV зі демобілізованими військовослужбовцями
під час «Не питай, не кажи»
в сукні з м'яса.
Вона сподобалася моїм прихильникам як вираження позиції.
Вони зрозуміли, що я просуваю політичні переконання через шоубізнес,
але це не сподобалося людям, які не хотіли говорити про права ЛГБТК+
у той час.
Зупиніть концерт Леді Ґаґи!
Твої збочені вибрики не дорівнюють Божій волі, дорогенька.
Збочені?
Зважаючи на таку викличну поведінку, я хочу сказати,
що як виконавиця знаю: публіка таке ненавидить.
У моєму випадку часто виринають вакцини
через мою до них причетність.
Це правда,
але якби все обмежилося однією-двома чутками, а не цілою навалою,
я попросив би,
щоб вибрали якусь іншу тему й не накидалися на вакцини.
Може, особисто тебе вони не ображають,
але вони можуть на десятиліття підірвати ставлення людей до вакцин і довіру.
Якщо втратити довіру загалу, її вже не повернеш.
Так.
Айку, я хочу залучити тебе до розмови.
По-моєму, американцям характерна
потреба все оздоблювати.
Теорію повторюють знову і знову, щоразу прикрашаючи якимось фактом.
Це зламаний телефон на стероїдах.
Звідси й взялася теорія змови щодо вакцини.
У нас уже є гарна назва?
Ковідна змова? Змова з мікрочипами?
Я назвав би її теорією змови щодо вакцин з мікрочипами.
-Добре, нехай. -Маєш кращу…
Ні. Багацько слів, зате з усіма пошуковими термінами,
що допоможе на Reddit.
-Я оптимізував під пошукові системи. -Поясни суть змови.
Отже, слухав я «Клуб "Сніданок"»…
Вітаю, з вами «Клуб "Сніданок"».
Якщо ви щойно приєдналися, ми говоримо про Дональда Трампа.
Вчора стало відомо, що в нього з дружиною коронавірус.
Як думаєте, це правда чи нас дурять?
Думаєте, у нього справді коронавірус?
Отак він собі балакав,
а тоді спрямував розмову в неочікуваному для мене напрямі.
З вами Шарламан Тха Бог, Ленард Мак-Келві.
Я не вірю. Думаю, нам влаштовують виставу,
щоб ми повірили в безпечність їхніх вакцин нашвидкуруч.
Він раптово одужає й вийде в ефір,
щоб обдурити громадськість, ніби вакцина безпечна.
Корчитиме героя, бо перший її випробував.
Мільйони вишикуються в чергу по укол, і бац — кожному по мікрочипу.
Я подумав: «Ого. Він же… Усі знають, що він жартує, так?»
Пригадую таке при пандемії.
Під час ковіду всі трохи зійшли з розуму,
й однією з тем для обговорення
стала надійність вакцини.
Так, але він повторив це чотири рази.
Мікрочип. Мікрочип! Мікрочипи. У вашій…
Я злякався,
що слухачі подумають, ніби він серйозно.
У мене виникли запитання.
Люди в це вірять? Скільки людей у це вірить?
Як це вплине на боротьбу проти ковіду?
Я здивований, що ти й досі надіявся на чітку комунікацію.
Так.
Пригадую, тоді всі схибнулися.
На думці був один «Король тигрів» і рецепти заквасок.
Мені стало цікаво, чи можна застосувати методологію відстеження контактів,
щоб відстежити походження брехні.
Ця конкретна теорія змови про вакцини з мікрочипами почалася
з сесії питань-відповідей на Reddit, яку вів Білл Ґейтс.
Він передбачав, що в майбутньому
всі ми матимемо цифрові паспорти.
Не якийсь мікрочип, не імплант під шкірою,
але звідти все й почалося.
Що сталося, коли люди побачили цю сесію?
Через мережу вона потрапила у Швецію.
Де місцеві біохакери…
Тобто любителі вводити технології у своє тіло,
щоб стати Залізною людиною?
Вони стоять на своєму.
Вколюють свинець у вени
і відстоюють уявлення про людей-роботів.
Вони палкі прихильники технологій-імплантів.
-Я тут не від імені біохакерів. -Годі тобі.
Ось чому люди не можуть довіряти ЗМІ. Кажи як є.
-Вони трохи перегинають. -Дякую.
Погляньте, два на дванадцять міліметрів.
Завбільшки з рисове зерня хорошого сорту.
Ці біохакери шукають нових можливостей,
щоб просунути тему імплантації мікрочипів у людину.
З його допомогою я заходжу на свій ноутбук,
розблоковую телефон, заходжу додому.
Сайфер, біохакер, який звернув на це увагу,
публікує заголовок, трохи провокаційний, трохи оманливий.
«Білл Ґейтс використає мікрочипи для боротьби з коронавірусом».
Публікує заголовок.
Що це означає? Він має свою газету?
Ось у чому біда. Люди публікують заголовки, ніби це факти.
Він робить стрибок віри і каже,
що нам вводитимуть щось у тіло.
Так, і ти знаєш, як працює інтернет.
Знищує людство швидше, ніж ми могли уявити?
Знаєш…
Треба поговорити з тим, хто стояв на витоках
комп'ютерного руху. Як його звати? Білл. Білл Ґейтс.
ЗАКОН СВОБОДИ
Привіт, це Адам з «Закону свободи». Я хочу поділитися статтею.
Погляньте.
Ця стаття опинилася на столі джексонвільського пастора,
і він зняв відео на YouTube.
У статті написано,
що Білл Ґейтс випустить капсули для імплантації
з такими собі «цифровими сертифікатами»,
які показуватимуть, хто пройшов тест на коронавірус.
Це занепокоїть усіх християн, які вірять у Біблію
і знають, що вона каже про кінець світу.
У Біблії сказано, що прийде антихрист,
який проголосить себе Богом і прославлятиме дракона,
що є дияволом.
Він назвав своє відео «Мікрочипи-імпланти у вакцинах Ґейтса проти коронавірусу».
Він додав слово «вакцина».
БІЛЛ ҐЕЙТС ЛИХИЙ
СКАЖИ УКОЛАМ НІ
Я читав статті про введення невеликих чипів разом з вакциною.
Коли Білл Ґейтс висуне зміїний язик зі свого рота?
Коли покаже свої роги і хвіст?
Коли вилізе камера, запрацює вишка?
Вони всіх просканують? Нас скануватимуть?
Пригадую, я пішов на мітинг проти вакцин в окрузі Ориндж.
Там багато говорили про Білла Ґейтса.
Заледве Таносом не називали.
Ніби він хоче, щоб одна шоста населення просто зникла.
Мабуть, важливо зазначити, що ще до пандемії
існувала група людей, яка виступала проти вакцин.
ВАКЦИНИ ВБИВАЮТЬ
Хтось більш ліберальний, хтось більш консервативний,
але всіх об'єднало занепокоєння особистою свободою
і сумніви в компетентності уряду.
Як усе дійшло до чипів у вакцинах?
Як вони взагалі мали пройти через голку? Я не знаю. Чим би вони живилися?
Тоді я вперше зіткнувся з цілою теорією змови,
яка стверджувала, що я причетний до виникнення пандемії.
Вона одна з найбільш радикальних,
тому це було щось нове й несподіване.
ВАШИНГТОН, ОКРУГ КОЛУМБІЯ
Під час пандемії ми регулярно спілкувалися.
Здебільшого в стилі: «Ого, світ трохи збожеволів».
«У тебе все гаразд?»
Звіряли годинники, тримали в курсі останніх новин.
Наш постійний зв'язок дуже допомагав психологічно.
Так я хоч знав,
що хтось розуміє й поділяє мої переживання.
Убити Білла Ґейтса!
На початку пандемії мене звинувачували, нібито я на ній заробляю .
Усе дійшло до того, що я нібито навмисно випустив вакцини,
які спричинили мільйони смертей.
-Так. -Це абсолютна вигадка.
Нібито я не витрачаю мільярди, щоб врятувати мільйони,
а вбиваю мільйони, щоб заробити мільярди.
А коли говориш з людьми, які вигадали якусь несусвітню брехню,
кажеш їм, що це неправда, і питаєш, як вони дійшли такого висновку,
найчастіше чуєш: «Мені показали твіт».
Отже, можна взяти неправду,
твітнути й ретвітнути її 100 000 разів, і тоді вона стане фактом.
НЬЮ-ЙОРК
Пам'ятаю, ми мали правило,
що після певної години тобі не можна брати телефон.
Часом мама лягала спати, і я мав стежити за дотриманням правила,
але тоді ти просто завела другий телефон.
Як скажеш, тепер, у дорослому віці,
ти сидиш у соцмережах більше, ніж хотілося б?
Боже, так. «ТікТок» викликає залежність. Я вічно в ньому сиджу.
Тобі колись траплялися божевільні закиди про мене?
Божевільні закиди про тебе? Постійно.
Друзі припиняли спілкування через чутки про вакцини,
але я вивчаю громадську охорону здоров'я в Стенфорді,
і комунікація точної інформації про охорону здоров'я
чи наукових даних має багато нюансів.
Не знаю.
Я маю краще дослідити тему, бо й досі наївно вірю,
що цифрова комунікація може об'єднати нас й дати можливість на зважені дебати.
Гадаю, ти не до кінця розумієш, що в онлайні
перемагають не логіка і не факти.
Люди хочуть втекти,
посміятися, переглянути цікаве відео.
Вони хочуть втекти від нудної реальності,
тому найпопулярніше відео з тобою — це де ти намагаєшся дебнути.
Білле, дебнеш швиденько? Трясця, Білле!
Чи перестрибуєш крісло.
Ти справді можеш перестрибнути крісло з положення стоячи?
Все залежить від розміру крісла. Я трохи схитрую.
Так!
Вони найпопулярніші, бо люди хочуть забутися,
тому факти не завжди перемагають онлайн.
Але теорії про те, що я заробляю статки на вакцинах?
Я не розумію, звідки вони взялися.
Політичні організації не причетні. Це просто божевілля, і хто його розганяє?
Гадаю, страх. Під час пандемії всі застрягли вдома.
Усі боялися за своє життя.
Ніхто не знає, кому довіряти й чому вірити,
й ось що робить суспільство.
Так, пандемія точно показала соцмережі з найгіршої сторони.
Вони занадто все спрощували.
Мені страшно,
адже для мене демократія — це дебати щодо низки питань,
а не поляризований поділ на своїх і чужих.
А якщо настане вдесятеро серйозніша пандемія?
Не кажи так. Усі подумають на тебе.
-Твоя правда. Я працюю над цим. -Не кажи так. Виріжте.
Не можна отак казати людям, що щось станеться,
бо вони потім щось запідозрять.
Це не смішно?
Це стане шкідливим роликом,
який завіруситься з мільйонами переглядів.
Ясно.
Я працюю в галузі середньовічної правової історії
і досліджую створення історій.
Як укладаються офіційні історії?
Що до них входить?
На них завжди впливає певна комбінація факторів,
але теорія змови завжди зароджується більш-менш однаково.
Колись давно люди жили-поживали й горя не знали.
Ми господарювали без жодних небезпек,
а тоді прийшли чудовиська, і ніхто не знав, що владу захопили вони.
Здавалося, що все гаразд,
бо чудовиська зробили так, щоб про них ніхто не дізнався.
Вони змінювали свій вигляд і могли вдавати кого завгодно.
Й ось чудовиська взяли і захопили контроль над ЗМІ.
Вони контролюють сприйняття інших,
і всього жменька людей може розгледіти справжніх чудовиськ.
Але якщо ви обрані,
ви впізнаєте цих чудовиськ, як би ті не виглядали.
Лише герої оповіді знали правду
і прийшли, щоб врятувати світ.
Звісно, це захоплива оповідь.
Я переможниця драконів? Так, я в ділі!
А тоді з'явився магічний пристрій під назвою інтернет.
Це казка про те, хто ми такі,
це такий собі шлях героя про нас самих,
і суть теорії змови в тому, що вона допомагає побачити самих себе.
То була битва добра зі злом, і так вони бачили світ.
-Кінець. -Кінець.
Дивна книжка.
-Може, перечитаємо? -Ні!
Ну добре.
ОФІС «ҐЕЙТС ВЕНЧУРС»
До початку пандемії ми не відстежували дезінформацію структурно.
-Привіт. -Привіт, Білле.
Привіт.
Найбільше Білла непокоїть дезінформація щодо тем і питань, над якими він працює.
Хай то зміна клімату, готовність до пандемії чи охорона здоров'я загалом,
а ми маємо тримати руку на пульсі.
Зараз ми покажемо тобі щось, чого ти ще не бачив.
Покажемо деякі популярні теми.
Наперед перепрошую, бо висновки трохи гнітять.
Отже, раніше дезінформація зосереджувалася на окремих питаннях.
Однак тепер люди дуже добре навчилися
поєднувати окремі питання в масштабні теорії змови,
зокрема про мікрочипи, сільгоспугіддя,
технології вакцин і всесвітній контроль.
Ця інформаційна панель показує дезінформацію про тебе в реальному часі.
Зараз ти бачиш
всі пости та проблеми, які й складають загальний обсяг.
Цікаво, а деякі закиди, як-от про мікрочипи,
затихли повністю чи досі лунають?
Ні, вони й досі становлять приблизно чверть у багатьох розділах.
Ось тут дуже цікаво.
Синя лінія позначає клімат.
Тут багато про маніпуляції з постачанням продовольства.
Зараз розповім трохи докладніше.
Згідно з новими чутками й теоріями,
ти вивів кліщів, укуси яких
викликають у людей алергію до звичайного м'яса.
Якщо вірити цій теорії, ти задумав збільшити попит на штучне м'ясо.
Ці кліщі нібито вкусили 450 000 американців,
які тепер перейдуть на замінники м'яса.
Усе це — заради наживи на штучному м'ясі.
Через таку викличність
закид трохи більше поширюють,
бо він збурює розум,
і нормальні люди скажуть: «Божевілля якесь».
Тому його позначають нейтральним або позитивним.
Радий, що ти смієшся. Мене це дуже засмутило.
Цікаво, як правильно дати цьому відсіч,
бо чимало заходів лише погіршать ситуацію.
Так. Якщо зробити розбір фактів,
часто це просто приверне до закиду ще більше уваги.
Так.
Хмара слів просто фантастична.
-Так. -Це мій список справ.
Щодо дезінформації Білл досить товстошкірий.
Часом йому закидують такі нісенітниці, що він ледь не сміється.
Але з розмов із Біллом видно,
що дезінформація страшенно його бентежить,
адже ми досі не знаємо, як розв'язати цю проблему
по-системному ґрунтовно.
Під час пандемії
ми переглядали відео, де пацієнти лікарні кажуть,
що тепер хочуть вакцину,
а їм пояснюють, що вже надто пізно.
Якійсь частці дезінформації
можна приписати мільйони смертей.
Таке просто ніяк не вкладається в голові й серці.
Коли мені було 20, ходили чутки, що я чоловік,
а я об'їздила весь світ.
Я їздила в тури, рекламувала свої альбоми,
і ледь не на кожному інтерв'ю мене питали: «Тут таке діло…»
Бо інтернетом ширилося відфотошоплене зображення.
Овва!
Мені казали: «Подейкують, що ти чоловік.
Що ти на це скажеш?»
Леді Ґаґо, ти заходиш у мережу?
-Я уникаю її. -Там повно божевільних чуток.
-Справді? -Так.
-Хочеш почути кілька? -Бачу, у мене немає вибору.
Хтось сказав, що Леді Ґаґа — юнак з великим господарством.
Як щодо божевільних чуток, що ти гермафродит?
Що ти скажеш про ці публікації?
Це цікаво. Хтось інший виступив би з заявою
і все заперечив, а тебе це розважає.
Я не збираюся марнувати свій час
на якийсь пресреліз про те, є в мене пеніс чи ні.
Моїм фанатам байдуже, мені теж.
Я не відповідала на запитання, тому що
не почувалася жертвою цієї брехні,
але подумала: а якщо в такому звинуватять дитину,
і вона побачить, що такі публічній людині, як я, соромно?
Тобто я потрапляла в ситуації,
коли спростування чуток не пішло б на користь…
Я думала про психологічний стан інших.
У таких випадках
я намагаюся обернути ситуацію, спонукати до роздумів.
Я намагався використати дезінформацію, щоб висловити відмінну думку.
Про таких виконавців, як я, думають,
що наші виступи — це щось несправжнє,
але для мене немає нічого реальнішого.
Це щось набагато реальніше,
ніж усі ті чутки про мене, які вигадують, щоб люди перейшли за посиланням.
Так.
Думаєш, ми можемо якось мінімізувати проблему?
Це дуже делікатне питання, адже ми не хочемо втратити
рушійну силу свободи слова.
Але свобода слова не дозволяє кричати про вигадану пожежу в кінотеатрі,
тому треба як слід обміркувати план дій.
Дослідження припускає,
що «ТікТок» просуває юним користувачам шкідливий контент.
Перед нами постає вибір
між свободою слова й голосу
і видаленням шкідливого вмісту.
Це серйозне порушення Першої поправки,
зважаючи як сильно уряд контролював старий «Твіттер».
Тепер усе інакше,
адже Першу поправку прийняли неспроста.
Я не слухатиму лекцій про свободу слова від Ілона Маска.
Йому належить платформа, де свобода слова залежить від нього ж.
Свобода слова не передбачала таких масштабів,
і тому зловмисники отримали величезну владу.
Я часто пригадую судову справу «Пекера» проти Юти.
Юта заборонила рекламу тютюну в межах штату,
а «Пекер», тютюнова компанія,
вирішила обійти заборону, посилаючись на свободу слова.
Справу передали у Верховний суд,
рішення якого залежало від судді Брандейса.
Той постановив,
що реклама на білбордах у громадському просторі
змушує людей відвертати погляд,
вимушує відводити очі.
Мовленнєвий акт став надто привілейованим,
а його слухач — навпаки.
Соцмережі — це не питання мови чи мовленнєвих актів.
Це питання підсилення.
Якщо я захочу підписатися на вашу інформацію — нехай,
але що означає, коли нас змушують бачити?
Це дві різні речі.
Ви можете бути придурком чи ненависником,
а контент існуватиме й надалі, залишаючись на платформі.
Зацікавлені люди зможуть його знайти,
але платформа аж ніяк не зобов'язана
виводити його в стрічку алгоритмом.
Отже, питання про те, хто проводить межу
між правом на свободу слова й справжньою шкодою,
справді нагальне для наших часів.
КРУГЛИЙ СТІЛ З ДЕЗІНФОРМАЦІЇ СТЕНФОРДСЬКА ІНТЕРНЕТ-ОБСЕРВАТОРІЯ
Усі творіння сьогодення виникають в епоху поляризації.
Як зазначають соціологи, вона почалася
ще до інтернету.
Ми говоримо про дезінформацію, чутки, закиди,
і вони зачіпають нас особисто.
Містере Ґейтсе, ви передбачали таке?
Ви здогадувалися
чи це явище застало вас зненацька?
Я не думав, що кіберпростір дасть людям змогу згуртуватися
і поринути у вигаданий світ,
тож це справді мене непокоїть.
Ситуація лише погіршуватиметься
чи колись настане поворотна мить, коли вона покращиться?
Перед нами постали технологічні й соціальні проблеми,
які також перетинаються.
Соцмережі об'єднали всіх в одному просторі й інфраструктурі,
де нам рекомендують і підбирають певний контент
через погані проєктні рішення, прийняті геть ненавмисно.
Більшість платформ тримають нас онлайн, даючи відчуття спільності.
Це можна порівняти зі зграєю шпаків.
Вони ширяють разом.
Рух злагоджений,
бо кожна пташка бачить сімох птахів поруч,
і варто одному птаху змінити напрямок,
як виникає каскадний ефект, і все змінюється дуже швидко,
але він не знає, що робить решта зграї.
Ви бачите допис.
Він потрапив у стрічку, і ви ставите лайк,
можливо, навіть не подумавши, що він має якийсь вплив,
але взаємодія з дописами повідомляє платформі про ваші інтереси.
Якщо ви в групі антиваксів, вам підсунуть хімсліди.
Лайкнули хімслід — ось пласка Земля.
Платформа підсовує рекомендації, щоб вибороти вашу увагу
в інших платформ, які роблять те саме.
Я помилково вважав, що люди переважно сидять у мережі,
щоб розібратися з фактами
й таким чином зменшити дезінформацію.
Але онлайн-дописи зачіпають нас за живе. Навіть якби я сам
побачив статтю із заголовком
«Ваші політичні опоненти ще дурніші, ніж здавалося»,
то, можливо, перейшов би за посиланням з думкою: «Так, звісно, щира правда».
Внаслідок поляризації США
ця розмова переросла в партійну боротьбу,
яка поширилася на весь світ.
КАЇР, ЄГИПЕТ
У 2010 році активістські групи почали розуміти,
що інтернет — це потужне організаційне знаряддя,
що найбільше проявилося під час Арабської весни.
Це струсонуло уряди.
Мережу більше не вважають таким собі чатом,
тепер вона валить режими.
Отже, тепер уряди інтегрують інтернет
у свої пропагандистські апарати.
Ісламська держава випускає нову пропаганду
кожнісінького дня.
Що ІДІЛ робить дуже відкрито, те Росія робить дуже приховано.
Так вибухає війна всіх проти всіх,
де різні фракції борються за увагу та вплив,
і зрештою — за реальну владу.
Операції впливу влаштовує Саудівська Аравія, Єгипет, Індія,
Пакистан, Йорданія, боже, США.
-США. -Правильно?
Таким чином усі намагаються підірвати інформаційний простір ворога.
Коріння тактики сягають давніх концепцій війни й панування,
коли нацькувавши невелику групу людей в одній країні
проти групи людей в іншій країні
можна дестабілізувати ворога, використавши реальну напругу,
яка вже існує в нашому світі.
Проблема дезінформації страшенно розрослася,
оскільки ми перевантажені й завалені різною інформацією.
У нас немає часу й можливостей на роздуми, не кажучи вже про глибоке осмислення,
тому ми просто приймаємо те, що нам показують.
Гадаю, люди підозріло і скептично ставляться
до зовнішньої подачі світу, але в нас просто немає вибору.
Зрештою, це суспільна проблема,
тому необхідно прийняти закони й встановити правила,
які приведуть до її розв'язання.
Звісно, різні країни підійдуть до питання по-різному,
але в США все надзвичайно складно.
Я чув вашу розповідь про внесені зміни,
та цього замало, щоб розв'язати проблему.
Конгресу доведеться вам допомогти.
Ми більше не можемо довіряти «Меті» й, чесно кажучи, будь-які іншій соцмережі
в забезпеченні належних гарантій для дітей і батьків.
Містере Цукерберґу, чому вашу компанію не слід за це судити?
Хіба не ви відповідальні?
Сенаторе, здається, я вже відповів. Це…
Тоді повторіть. Ви візьмете особисту відповідальність?
Сьогодні тут з нами сім'ї жертв.
Ви не хочете перепросити в постраждалих від ваших дописів?
Покажіть йому фото.
Не можна очікувати, що вони регулюватимуть самі себе.
Ми мусимо перебудувати всю систему,
у якій діють ці технологічні корпорації,
щоб справді захистити всіх причетних,
зокрема найвразливіших людей у нашому суспільстві.
Я прихильник децентралізованішої сфери модерації контенту,
де користувачі мають більше контролю,
а не Марк Цукерберґ чи хтось інший встановлює свої правила,
які вплинуть на два мільярди людей.
Інтернет створили на гроші платників податків, а тепер хтось інший
контролює його й приймає рішення, які серйозно впливають на суспільство,
викликаючи залежність, повстання чи радикалізацію,
але не несе за це відповідальності.
Ми нічим не зарадили. Пальцем не поворухнули.
Гадаю, дезінформацію поширюємо всі ми.
Абсолютно.
Не можна просто звинуватити соцмережі,
бо вони не впроваджують кращі практики.
Ми також повинні дотримуватися певних стандартів,
коли поширюємо щось на своїх платформах.
Ми так усе спростили,
що тепер можна запостити будь-що.
Якщо хтось на майданчику обзивається чи ображає інших,
це чує кілька десятків дітей, що вже кепсько,
але вони ще подорослішають.
А от коли людина сидить у себе вдома,
і хтось ставить під сумнів її традиційні цінності,
вона просто строчить відповідь,
а тоді система поширює її не просто в масштабах майданчика,
а на мільйонну аудиторію.
Тож важко звинувачувати окремих людей,
адже така людська природа, лишень роздута до неймовірних розмірів.
Коли ти навів порівняння з майданчиком,
я одразу подумала,
що якби на майданчику цілий натовп почав лементувати одночасно,
гадаю, хтось його заспокоїв би.
Твоя правда.
Якщо на майданчику все вийде з-під контролю,
втрутиться якийсь дорослий.
Навіть коли діти чубляться на майданчику, вони бачать обличчя одне одного.
Хтось може заплакати або втекти,
і задирака подумає: «Хіба я цього хотів? Я ж когось образив».
А коли ти сидиш-друкуєш, легко вважати себе великим розумником,
адже ти не бачиш людської реакції, яка змусила б схаменутися.
Якби ти захотіла зрозуміти людей з іншими поглядами,
як можна побачити ширший спектр думок?
Треба докласти цілеспрямованих зусиль.
Щоб побачити інші погляди, треба навмисно їх пошукати,
адже алгоритм підбирає все під тебе, зважаючи на взаємодію з постами.
Нам доведеться ще більше зважати, що правда,
а що — вигадка.
Так, я не відмовився б час від часу бачити
добре обґрунтовану точку зору правих,
аби зрозуміти, чому вони бачать щось інакше, ніж ми.
-Мені справді цікаво. -Мені також.
Ми мусимо знаходити спільну мову.
Тому й потрібне коригування алгоритму.
Щоб ми вибирали вміст від обох сторін,
а не ліберальної за умовчанням.
Я хочу могти змінювати алгоритм.
«Сьогодні без цього, покажи мені це».
Було б дуже круто, якби він мене слухався.
Зараз проблема в тому,
що соцмережі дестабілізують довіру на ширшому суспільному рівні.
А коли довіра підірвана, її потрібно чимось замінити.
Не можна просто залишатися скептиком,
адже скептицизм не породжує знань.
Якщо ви керуєтеся виключно тим, що нібито знаєте, що вам чогось не кажуть,
такий підхід нікуди не приведе. Він жодним чином не допомагає.
Ми не вигадуємо змову, ми перевіряємо інформацію.
Ви просто хочет звинуватити нас
і виставити поганцями, але поганці — ви.
Я не чую вас через вашу тупу маску.
Зараз часто можна побачити, як змови без теорії
ледь не витісняють справжні теорії змови.
Вони проти нас.
Ніхто не висуває теорій щодо причин засекречення.
Причини «їхніх» рішень взагалі не обговорюються.
Ми досягаємо певної критичної точки,
коли багато хто розуміє,
що теперішня система перевантажує нас,
ізолює, розділяє і трохи зводить з розуму.
Білл Ґейтс вважає себе Господом Богом, який керує Сонячною системою,
тому вирішив підтримати так звану технологію затемнення сонця.
Дякую тобі, Білле Ґейтсе, що дуриш нас, ніби це справжній, бляха, сніг.
Сніг, бляха, тане.
Чим тут зарадиш?
Я не можу здатися
через людей навіть з найбільш негативним ставленням до моєї діяльності,
але мені потрібен певний рівень прийняття, щоб могти співпрацювати з урядами,
іншими філантропами та найкращими вченими,
і тому все, що підриває розуміння нашої роботи
й досягнень, становить проблему.
Як гадаєш, ми вступаємо в епоху
можливого повернення людських цінностей?
Так, але в мене немає якогось конкретного плану.
Білле, розказуй.
Часом я… Моя ходова відповідь наступна.
«Моє покоління багато зробило,
але ми передали наступному поколінню якийсь безлад».
Питання цифрової поляризації
набрало більшої ваги, ніж легкий доступ до інформації.
Нехай молодь встановить нові правила.
Так.
Щоби прагнути кращого, а не змагатися в безумстві.
Але мені прикро, що я не маю рішення.
Питання до студентів, більшість яких — зумери.
Як гадаєте, різні покоління сприймають дезінформацію по-різному?
Не скажу, що молодь розбирається краще.
Сучасна молодь має соціальний стимул висловлювати свою думку.
Старше покоління може щось побачити,
обуритися й, можливо, поширити,
а молодь має стимул поділитися чимось
і вдати експерта.
А це, можливо, навіть небезпечніше.
Я скептично ставлюся до своєї стрічки.
Я знаю, що не піддамся маніпуляціям,
тому впевнено занурююся в алгоритми
з викликом: «Ага, покажи ще».
Я гортатиму далі, бо розпізнаю маніпуляцію.
Я старша за сестру майже на дев'ять років.
Їй 20, тобто вона зумерка,
і я бачу величезну різницю навіть між нами.
Я геть не встигаю за трендами.
Гадаю, «Фейсбук» теж уже застарів.
-Ти сидиш там? -Взагалі не сиджу.
Скільки в тебе зазвичай облич у системі?
Скільки чого?
Скільки в тебе сторінок в одній системі?
Ти про профілі? Кілька.
Зазвичай заводять публічний профіль,
а на додачу — спамову сторінку для близьких друзів,
куди викладають смішні пости.
Я зрозумів, але я серйозна людина.
Як мені зберегти цю серйозність, не ставши нудним?
Люди хочуть побачити
твоє повсякдення, яке інакше важко уявити.
Я знаю, що на мою сторінку часто заходять
через моє прізвище й цікавість до нашої родини.
Я часто публікую фотографії мого обличчя
чи тіла, які збирають більше лайків, і я можу…
Я можу принагідно написати про репродуктивне здоров'я тощо,
і тоді люди також переглянуть цей контент.
Я часто поширюю інформацію
про репродуктивну справедливість
і контроль жінок над їхнім тілом.
Відколи в мене побільшало підписників, мене частіше цькують у мережі.
Ти використовуєш соцмережі, щоб інформувати й заохочувати.
Пролягає тонка межа між товариськістю
і просуванням власних поглядів.
Наведи статистику, дослідження й факти.
Можеш провести пряму трансляцію й розказати про свій день.
Було б круто.
Гаразд.
-А ще пиши мені повідомлення, а не емейли. -Що не так з емейлом?
Ним не користуються для особистого спілкування.
-Сорок років тому ми часто так робили. -Не сумніваюся.
Але не тепер і не в майбутньому теж.
-Усе? -Так.
Тоді ми закінчили. Дякуємо.
Що мені зробити? Встати й піти?
-Дякуємо. -Вам дякую.
Наше людське бажання співіснувати й думати про країну чи світ
поза парадигмою «ми проти них» не так легко здійснити.
Зміна клімату — лише один приклад
проблеми, яку ми маємо розв'язати разом.
Але зараз дезінформація ставить під загрозу цей прогрес,
проте я дуже сподіваюся, що ми зведемо до мінімуму її шкоду
і покращимо наші ціннісні орієнтири.
Кожен може вжити певних заходів,
аби не бути повним козлом щодо людей, з якими не згоден.
Перший: почитайте книгу.
Посидьте трохи зі своїми думками, зануртеся в чужі роздуми.
Другий: подорожуйте. Куди завгодно.
Отримайте новий досвід, вийдіть з дому.
І третій: поступайтеся.
Знаєте, що мені подобається в людях?
Коли вони можуть визнати свою помилку, якщо вважать, що я мав слушність.
Нам бракує діалогу, коли учасники йдуть на поступки.
Надіюся, ми ще доростемо до слів:
«Можливо, я все-таки помилявся».
Промінчик світла.
Переклад субтитрів: Софія Семенко