Ensimmäinen kysymys.
Oletko liian rikas?
On outoa,
että jollakulla on miljardin, kymmenen tai sadan miljardin omaisuus.
Se on järkyttävä summa suhteessa henkilökohtaisiin tarpeisiin.
Muistan, kuinka nuorena tutkin Forbesin listaa.
Se kiehtoi, koska se auttoi ymmärtämään, miten yhteiskunta toimii.
Onko omaisuus syntynyt kiinteistö- tai pankkialalla?
Listalla on monia Wall Streetiltä.
Miksi se on rikkauden lähde ja kuinka iso osa rikkaudesta periytyy?
Muistan, että joku kysyi minulta:
"Uskotko päätyväsi tälle listalle?"
Ajattelin:
"Ehkä ohjelmistot ja työni veisivät minut sille listalle."
En uskonut niin alkuvuosina, ja myöhemmin huomasin olleeni väärässä.
Bill Gates 4,2 miljardin omaisuudellaan on maan toiseksi rikkain.
Bill Gates, maan rikkain mies…
Onko vastaus "kyllä" vai "ei"?
BILL GATESIN KATSAUS TULEVAISUUTEEN
VOIKO OLLA LIIAN RIKAS?
On melko hurjaa, että miljardöörejä on olemassa.
Se on valtava määrä rikkautta,
ja jos sellaista määrää yrittäisi kuluttaa, se olisi aika absurdia.
Sellaiset summat pitäisi antaa takaisin yhteiskunnalle, ei kuluttaa.
Rikkaassa maassa, kuten Yhdysvalloissa, on yhä niukkuutta.
Sosiaalinen turvaverkkomme ei ole riittävän hyvin rahoitettu,
mutta en kannata sitä, että jonkin rajan ylittävä vauraus olisi laitonta.
Se ei ole minusta oikein, mutta minä olenkin puolueellinen.
Ymmärrän, miksi jotkut ajattelevat niin,
joten siitä syntyy hyvä keskustelu.
Kun valtateidemme varsilla on rönsyileviä telttaleirejä,
kun metrossa näkee uupuneen sairaanhoitajan,
kun köyhä lapsi seisoo soppajonossa,
kysymys kuuluu kerta toisensa jälkeen: "Kuka tästä hyötyy?"
Yhdysvalloissa on voittajia, koska on häviäjiä,
eikä kukaan ole voittanut enemmän kuin ultrarikkaat.
Amerikkalaisten rikkain prosentti omistaa 40 % maan varallisuudesta.
Yli 38 miljoonalla yhdysvaltalaisella ei ole varaa perustarpeisiin,
eli jos Yhdysvaltojen köyhät perustaisivat maan,
se olisi isompi kuin Australia.
Miljardi dollaria on tuhat miljoonaa dollaria,
ja meillä on miljardöörejä, joilla on 200 miljardia.
Heillä on 200 000 miljoonaa,
kun meillä on kodittomia lapsia.
Tämä on järjetöntä.
Täydellisessä maailmassa miljardöörejä ei olisi olemassa.
Olisi helppo perustella,
miksi miljardöörien olemassaolo on virhe järjestelmässä -
varsinkin kun näkee, miten miljardöörit kuluttavat.
Oli miten oli,
tiedämme, että on monia tapoja käyttää vaurauden valtaa,
vaikuttaa vaaleihin ja vaikka mitä.
Jos luo yhteiskunnan, jossa on niin paljon rikkautta -
niin harvalla, niin jossain vaiheessa sitä ei voi enää kutsua demokratiaksi.
RIKKAIN PROSENTTI IMEE MEIDÄT KUIVIIN
Ne, jotka ajattelevat, että miljardööriys pitäisi lakkauttaa, ovat väärässä.
Sellaiset muutokset tuhoaisivat talouden,
koska pitäisi rakentaa talousjärjestelmä, jollaista emme osaa rakentaa.
Kuvitellaan, että loisimme tasa-arvoisen yhteiskunnan,
mutta kun katsomme tasa-arvoisempia yhteiskuntia,
niissä on miljardöörejä ja joskus heitä on paljon.
Japanissa on miljardöörejä. Ranskassa on miljardöörejä.
Skandinaviassa on miljardöörejä.
Montako miljardööriä maailmassa on?
Se ei ole suuri joukko ihmisiä, jolloin voi sanoa:
"On hullua, jos omaisuus on miljardi dollaria."
Mutta on myös ymmärrettävä, ettei ongelma ole se.
Se on oire jostain mahtavasta. Se on amerikkalainen unelma.
Se tekee Amerikasta erityisen.
Teen näin, koska puhumme rahasta.
Selvä.
Se on vain kymmenen. Eikö?
SISKO
Vanhempamme pistivät meidät pelaamaan.
Emme ole kilpailunhaluisia sillä tavalla,
että vertailisimme saavutuksiamme.
Se olisi vaikeaa.
Sinä voitat. Hyvä on.
Olemme kilpailunhaluisia perhepelejä pelatessamme.
Muistatko, kun hän oli 400:n listalla?
Eikö se ole Forbes 500? -400.
Se julkaistiin vuosittain, ja oli hauskaa seurata,
onko hän yhä kärjessä. Se kiinnosti,
ja sitten se kilpailullisuus, jota on meissä kaikissa, oli osa sitä.
"Selvä, hyvä. Yhä huipulla."
Lahjoitukseni poistivat sen ongelman.
Hän halusi pois huipulta. -Et pitänyt siitä.
Niin. Se oli osa perheemme henkeä.
Muistan, että heti, kun muutit takaisin Seattleen Microsoftin kanssa,
äiti jutteli kanssasi siitä,
että miten aiot auttaa yhteisöäsi.
Mikä sen nimi on? Morsiuslounas. -Joo.
Hän lausui sitaatin:
"Jolle on paljon annettu, häneltä paljon odotetaan."
Olet puhunut siitä, miten haluat pois miljardöörien listalta.
En tarkoita, että on kamalaa olla sillä listalla.
Teen vain selväksi sen, ettei se ole positiivinen asia.
Maailma olisi parempi paikka,
jos miljardöörit antaisivat vapaaehtoisesti enemmän rahaa pois.
Jos en olisi antanut rahaa pois, minulla olisi nyt paljon enemmän rahaa.
Olen aina pitänyt itseäni opiskelijana, joka yrittää päästä asioiden ytimeen.
Kun 1990-luvulla olin matkalla kohti uskomatonta vaurautta,
tutustuin Yhdysvaltojen rakentajien taustoihin.
Mitä Rockefeller teki?
Carnegie sanoi: "Rikkaana kuoleva kuolee häpäistynä."
Tein ensimmäisen jättimäisen 20 miljardin lahjoituksen vuonna 2000.
Kun säätiöön kävelee, seinällä lukee: "Kaikki elämät ovat samanarvoisia."
Se arvo ohjaa työtämme.
Yhdysvalloissa keskitymme koulutukseen,
opetussuunnitelmaan ja opettajankoulutukseen.
Teemme töitä globaalin terveydenhuollon parissa.
Ne ovat mutkikkaita asioita,
mutta saimme käyttöömme yli miljardin vuodessa -
ja summa piti käyttää hyvin.
Minusta varakkaiden pitäisi lahjoittaa vähentääkseen epäoikeudenmukaisuutta -
sekä tässä maassa että koko maailmassa.
Meillä on tarpeeksi varallisuutta toimiaksemme paljon paremmin.
Olemme molemmat ylpeitä siitä,
että Yhdysvallat pitää itseään mahdollisuuksien maana,
mutta kapitalismin kehittyessä -
se tasa-arvo ei ole ollut niin vahvaa kuin haluaisimme.
Miten maamme pitäisi pyrkiä vähentämään eriarvoisuutta?
Valitettavasti olemme mielestäni menossa väärään suuntaan.
Olemme niin säädyttömässä tilanteessa, että kolme ihmistä, joista yksi olet sinä,
omistaa enemmän kuin maamme köyhempi puolikas.
Se muistuttaa minua ajasta 150 vuotta sitten,
kun Venäjän tsaarilla tai Euroopan kuninkailla oli rahaa ja valtaa,
koska se oli saatu Jumalalta.
"Koska Jumala sanoi, että sinun on kaikki ja valta.
Jumala sanoi niin." Et istu valtaistuimella.
Et ole kuningas Bill. -Tuohon en osaa vastata.
Menisitkö niin pitkälle, että säätäisit lakeja,
jotka estäisivät miljardööriyden?
Miten toimisit? -Kyllä.
Juuri sinä olet hyvin innovatiivinen kaveri.
Ansaitsetko rahallisen palkkion siitä? Kyllä. Paljonko ansaitsisit?
Selviäisitkö miljardilla?
Voisitko ruokkia perheesi? Luultavasti. Maksaisitko vuokran? Ehkä.
Tarkoitus ei ole kiusata sinua. -Totta kai.
Monimiljardöörejä on ympäri maailman, ja se uskomaton vauraus tuo valtaa.
Onko se minusta hyväksyttävää? Ei. Jos minulta kysytään,
pitäisikö meidän poistaa miljardööriys käsitteenä? Sanoisin kyllä.
Olen huolissani niin kutsutusta uber-kapitalismista,
mikä tarkoittaa vaurauden ja vallan keskittymistä -
harvojen käsiin, ja mitä se merkitsee yhteiskunnallemme.
Toimiiko järjestelmä mielestäsi?
Toimiiko se? Mitä mieltä olet?
Uskon vahvasti kapitalismin olevan oikea osa ratkaisua.
Kapitalismi luo kaiken tämän vapauden innovaatiolle ja liikkuvuudelle,
ja Yhdysvalloissa, koska emme usko aristokratiaan,
olemme ylpeitä tulojen luoman liikkuvuuden ajatuksesta.
Luomme siis yhtäläisiä mahdollisuuksia,
jotta ihmiset voisivat liikkua -
eivätkä jäisi jumiin vanhempiensa tasolle.
Olin nuoruudessani terve valkoinen mies -
ylemmän keskiluokan perheessä ja sain uskomattoman koulutuksen,
jonka ansiosta pääsin hyvään yliopistoon ja perustamaan yrityksen.
Yhdysvaltojen ympäristö ja ajoitus olivat uskomattoman onnekkaita.
Harvardin kesken jättänyt perusti ohjelmistoyrityksen -
kaverinsa kanssa vasta 19-vuotiaana.
Tämä on maailman rikkain mies.
Uskoin säästäväisyyteen,
mutta ostin itselleni Porschen, kun olin 19.
Jollakulla asemassani -
oli mahdollisuuksia valita mikä vain työ ja menestyä,
mutta jos oli nainen,
jos oli ongelmia terveyden kanssa, jos ei ollut valkoinen,
silloin kaikki ovet eivät olleet auki.
Olemme edistyneet näissä asioissa,
mutta emme lähellekään tasoa, jonne amerikkalainen unelma tähtää.
Se alkaa siitä, että maksetaan palkkaa, jolla pärjää.
Niin!
Tänään se tapahtuu.
1,2 miljoonaa työntekijää on poistunut tältä alalta -
ja sanonut, että nyt riittää. Emme palaa, ellei…
Aivan. -Kyllä!
Tippiä saavat chicagolaiset saattavat saada pian palkankorotuksen.
Heille maksetaan nyt yhdeksän dollaria tunnilta plus tippi,
mutta valtuusto voi pakottaa työnantajat maksamaan saman kuin muille,
lähes 16 dollaria.
Yhdysvalloissa on ainakin kaksi palkkatasoa.
Liittovaltion minimipalkka on seitsemän dollaria ja 25 senttiä,
mutta lisäksi on tippiä saavien alempi minimipalkka.
Alempi minimipalkka vaihtelee osavaltioittain.
Liittovaltion tasolla se on kaksi dollaria ja 13 senttiä tunnilta.
Tämä ala on -
edelleen naisvaltaista ja alalla on suhteettomasti rodullistettuja naisia.
Alalla on eniten yh-äitejä,
joiden köyhyysaste on kolminkertainen muihin nähden.
He käyttävät tuplasti ruoka-apua. -Reilu palkka…
Mutta viimeiset 15 tai 20 vuotta -
mustien naisjohtajien uskomaton ryhmä One Fair Wage -
on taistellut Chicagossa täyden minimipalkan ja tippien puolesta.
Palkalla ei voi elää.
Tippi ei ole aina sama.
Joskus, kun menen kotiin, minulla on mukanani 80-150 dollaria.
Joskus rahaa on 40 dollaria.
Sanoit, että ansaitset noin 15 000 dollaria vuodessa.
Vuodessa.
Siksi… -Julkisilla avuilla.
Sinun on haettava julkista apua. Kuinka usein näit lastasi?
Kun herätin hänet ja lähetin kouluun.
Vain silloin sain olla äiti, ja sitä kesti kaksi vuotta.
Huomenta kaikille ja pormestarille.
Nykyään tippityöntekijät ovat enimmäkseen naisia, jotka joutuvat elämään tipeillä.
Tipeillä eläjä ei koskaan tiedä, paljonko päivässä tienaa.
Jos saisimme reilua palkkaa, se olisi hyvä.
Kiitos, ja siinä sanottavani, pormestari.
Kaiken kaikkiaan kyse on kapitalismista.
Ylempänä olevat tarvitsevat meitä.
Elinkustannukset nousevat joka vuosi, meidän on pysyttävä alalla,
meidän pitää nousta jaloillemme ja luotamme yhä julkiseen apuun,
joten se ei ole reilua, mutta meille pitää maksaa kunnolla,
ja jos niin ei käy, he häviävät.
Haluaisimme, että kaikilla Yhdysvalloissa on tietyt perusasiat.
Eli terveydenhuolto, kunnollinen koulutus, kunnollinen asunto.
Miten suunnittelemme oikeanlaiset järjestelmät,
jotta voimme nostaa sitä perustasoa, joka kaikilla on käytettävissä?
Hei, senaattori. -Miten voit?
Kiitos tästä. -Totta kai. Hauska nähdä.
Kun on kyse hallituksen -
ja yksityisen sektorin rooleista, olet pohtinut niitä koko elämäsi.
Yhdysvallat on rikkain maa, mutta emme ole yltäneet ihanteeseemme.
Se on päivänselvää.
Vapaan yrittämisen järjestelmämme, kapitalismi,
on tuottanut poikkeuksellista rikkautta.
Se ei ole täydellinen. Se vain sattuu olemaan parempi kuin muu vaihtoehto,
joita maailmalla on.
Monet ovat eläneet köyhyydessä -
satoja vuosia sosialismin tai kommunismin vallitessa.
He lähtivät mukaan vapaaseen yrittäjyyteen.
Esimerkiksi Kiina. Mielenkiintoista on se,
että satoja miljoonia ihmisiä nousi köyhyydestä.
Kun vertaa Yhdysvaltojen tekemiä kompromisseja -
kompromisseihin Euroopassa, jossa talous on vähemmän dynaamista,
mutta jotkut haluaisivat, että olisimme enemmän kuin he.
Miten näet tämän tilanteen?
Jos vertaa Yhdysvaltojen ja Euroopan -
elinvoimaa ja kasvua, täytyy sanoa:
"Yhdysvalloilla näyttää menevän paremmin."
Ei ole epäilystäkään, että jos maailman innovatiivisimmat -
harkitsevat yrityksen perustamista,
oikea paikka sille on Yhdysvallat.
Lähes kaikki miljardin dollarin yritykset sijaitsevat Yhdysvalloissa.
Niin sanotut yksisarviset ovat kaikki amerikkalaisia.
Miksi? Meillä on samanlaiset aivot.
Riskinsietokyky on parempaa täällä.
Konkurssilakimme, rahoitusjärjestelmämme,
vaihtoehdot, joita yrittäjillä on.
Nämä asiat kannustavat riskinottoon ja innovaatioon,
jotka ovat johtaneet onnistumisiin,
ja jos haluaa ihmisten pääsevän eroon köyhyydestä -
ja saavan mahdollisuuksia,
kasvua voimakkaampaa eliksiiriä ei ole.
Jos talous kasvaa,
jos uusia yrityksiä perustetaan ja lisää väkeä palkataan,
se luo tilaisuuksia päästä eroon köyhyydestä.
Sosialismi oli loistava järjestelmä tehdä ihmisistä yhtä köyhiä.
Kapitalismi tekee ihmisistä epätasaisen rikkaita.
Koko ihmiskunnan historiassa -
kukoistavimmilla mailla on ollut eniten virtoja.
Ideavirtoja, pääomavirtoja, ihmisvirtoja ja vallanvirtoja.
Voisimmeko palauttaa mieliin, miksi taloudet kasvavat?
Olipa kyse Henry Fordista ja Model T:stä tai Bill Gatesista ja Microsoftista,
kaikki, mikä luo hyviä työpaikkoja, auttaa niin pientä kuin isoakin.
Se nostaa lattiaa.
Se nostaa myös kattoa, ja hallituksen politiikan pitäisi -
kaventaa kuilua nousevan lattian ja nousevan katon välillä -
sijoittamalla enemmän julkishyödykkeisiin.
Joukkoliikenne, julkiset puistot ja koulut,
jotka ovat terveen demokraattisen kapitalistisen yhteiskunnan perusta.
Hei. -Hei.
Hei.
-Hauska tavata.
Connor Maxwell. -Hei.
Mennään asiaan.
Yksi aihe, joka kiinnostaa meitä Bill ja Melinda Gatesin säätiössä -
on taloudellisen liikkuvuuden haaste,
mutta toisaalta ymmärtääksemme näitä haasteita -
on tärkeää puhua ihmisille, jotka ovat asiantuntijoita -
omien kokemustensa kautta.
Michael, Ariana, Lashana, teillä on kokemusta -
työharjoittelusta, yhteiskuntaan palaamisesta ja yrittäjyydestä.
Olette kohdanneet suuria haasteita lapsuutenne aikana,
joka vaikuttivat mahdollisuuksiinne.
Haluaisimme kuulla tiestänne tänne. Miltä se kuulostaa?
Aloitettaisiinko sinusta, Michael?
Lapsuuteni oli aika vaikea.
Menetin molemmat vanhempani vankilalle jo, kun olin nuori.
Olin itsekin vankilassa nuorena.
Jouduin vankilaan 15-vuotiaana.
Viisitoista? Vau.
Vapauduin vasta 28-vuotiaana.
28?
Kyllä, 28. -Vau.
Se oli tärkeä hetki elämässäni.
Kun vapauduin, ei ollut ohjelmia, jotka auttaisivat sopeutumaan -
tai saamaan töitä -
tai edes yksinkertaisesti tekemään ansioluetteloa.
Kun lähdit, mitä sait -
avuksi seuraavaan vaiheeseen?
Kaksisataa dollaria.
Siinä kaikki.
Yksi vankilakavereistani neuvoi, että kannattaisi alkaa ajaa rekkaa.
Kärpänen puraisi kunnolla, kun poikani kuuli sen ja sanoi,
että se olisi siistiä.
Selvä.
Hän on innoissaan, eikä malta odottaa kesän road tripiä.
Hienoa. Kertoisitko taustastasi, Ariana?
Joo.
Minulla on kolme sisarusta.
Vartuin ajoittain väkivaltaisessa kodissa.
Kun olin kuusi tai seitsemän, varamme loppuivat -
ja muutimme Oaklandin itäosiin,
joka ei ole resursseiltaan parasta aluetta.
Köyhyys liitetään usein dollareihin ja sentteihin,
emmekä puhu siitä, miten se verottaa henkisesti.
Äitini teki jatkuvasti töitä.
Hän teki useita töitä.
Resurssien, varsinkin rahan puute,
vaikuttaa jokaiseen siirtoon.
Se vaikuttaa asuinpaikkaan -
ja siihen, pääseekö ruokakauppaan,
onko käytössä auto, pääseekö kouluun.
Se ulottuu elämän kaikille osa-alueille.
Se luo traumareaktion.
Lopulta sitä on jatkuvassa eloonjäämistilassa.
Ei voi miettiä tai suunnitella tulevaisuutta,
koska illallinen aiheuttaa huolta.
Kun on siinä selviytymistilassa, ajatukset pyörivät jatkuvasti mielessä.
Silloin ei ole aikaa suunnitella tulevaisuutta.
Ei ole tilaa haaveilla.
Eriarvoisuus on vaikeaa,
koska kyse ei ole pelkästään tuloista vaan elämänlaadusta.
Tiedän, mistä seuraava ateriani tulee.
Tiedä, missä vietän yöni.
Pystyn kouluttamaan lapseni.
Haluamme olla maa, jossa ihmiset perustavat oman yrityksen -
ja tuntevat saavuttavansa jotain eivätkä jää jumiin järjestelmään,
jossa heitä riistetään.
Pidän sanasta "epätasa-arvo",
koska minusta se on ironisesti syrjimätön sana.
Se tuo mieleen suhteen -
huipulla olevien ja selviytymisestä kamppailevien välillä.
Jaamme kaikki tämän yhteisen spektrin,
jolla on myös miljardöörejä, ja olemme yksi kansakunta.
Miten kuromme umpeen kuilun sen välillä, mitä kullakin on ja mitä hän tarvitsee -
ei vain selviytyäkseen vaan edetäkseen Yhdysvalloissa?
Se kuilu levenee entisestään.
Mutta vaikka puhummekin tästä ongelmasta, epätasa-arvosta tai sosiaalisesta…
Onko tuo…?
BLADE:n helikopteri lähtee Hamptonsiin.
Olen tosissani. -On perjantai.
Voi luoja.
Tätä pidetään hankalana ongelmana myös siksi,
että siinä on niin monia puolia.
Voisimme tarkastella tätä terveydenhuollon ongelmana.
Kolmasosalla kansasta ei ole säännöllistä pääsyä terveydenhoitoon.
Se on koulutusongelma -
ja vaikuttaa koulutuksen tasoon, jota on oikeutettu saamaan,
ja sitten se on tulo-ongelma.
Jos tarkastelemme aihetta kauempaa, näemme, että erot ovat hämmästyttäviä.
Jos tienaa keskipalkkaa -
Alankomaiden tai Yhdysvaltojen kaltaisessa maassa,
silloin kuuluu jo maailman rikkaimpaan viiteen prosenttiin.
Yli puolet maailman väestöstä elää alle seitsemällä dollarilla päivässä.
Mutta eriarvoisuuden sisälläkin on eriarvoisuutta.
Sukupuolijakauma on hyvä esimerkki.
Usein ne yhteisöt ovat mustia ja ruskeita.
Etnisyyden ja luokan ongelmat eivät ole sama asia,
mutta ne osuvat päällekkäin.
Näemme kerta toisensa jälkeen sen,
että nämä ideologiat on punottu tiiviisti yhteen.
Ammattiliitot menestyivät -
ja neuvottelivat suhteellisen korkeat palkat 1900-luvun puolivälissä,
mutta segregaatio esti mustia pääsemästä käsiksi siihen.
Keskimääräisellä valkoisella perheellä on nyt noin kymmenkertaisesti vaurautta -
keskimääräiseen mustaan perheeseen verrattuna.
Yksi merkittävimmistä näkemistämme asioista pandemian keskellä oli se,
että samat yhteisöt kärsivät suhteettoman paljon -
kuolleisuudesta -
ja poliisiväkivallasta,
joten etnisyys korreloi näiden dynamiikkojen kanssa -
ja pahentaa entisestään -
yhteiskunnan eriarvoisuusongelmaa.
Emme ole keksineet hyvää tapaa käsitellä tätä,
mutta Yhdysvallat teki hyvää työtä.
Meillä oli New Deal, on sosiaaliturva, Medicare ja Medicaid.
Kursimme kasaan sosiaalidemokraattiset Yhdysvallat.
He, jotka näkevät Yhdysvallat -
jonain hyperkapitalistisena joutomaana ovat väärässä.
Monet maat ovat onnistuneet luomaan tasa-arvoisemman yhteiskunnan,
jolla on perustoimeentulotaso.
Olemme onnistuneet huonommin. Meidän on parannettava.
Ehkä olen optimistinen, mutta elinaikanamme -
yleisen varallisuuden kehitys, turvaverkot ja koulutus ovat parantuneet.
Olemme ratkaisseet monia vaikeita kysymyksiä.
Voimmeko jatkaa kehittymistä ajan myötä?
Nykyään käydään kulttuuritaisteluja, ja vastapuolta demonisoidaan.
Politiikka ja kaikenlainen, mikä auttaa selviämään köyhyydestä,
on jäänyt taka-alalle.
Puolueemme etsivät ratkaisua tietämättä, mistä etsiä.
He eivät tiedä, minne mennä. Esimerkiksi minun puolueestani -
melkein kahdella kolmasosalla ei ole yliopistokoulutusta.
Oletan heidän olevan ihmisiä, jotka haluavat korkeamman minimipalkan,
mutta republikaanipuolueemme on jo kauan ollut sitä mieltä,
ettei minimipalkkaa saa nostaa. Sitä mieltä yritykset ovat.
Mitä teemme?
Se hämmennys on ollut jossain määrin vastuussa -
edistyksen puutteesta, jota joidenkin haasteiden kohdalla on huomattavissa.
Meidän on ratkaistava tämä ongelma.
Muuttaisimmeko veropolitiikkaa?
Totta kai. Veropolitiikassamme on joitain poikkeavuuksia,
jotka pitäisi korjata.
Tarkoittaako se, että joitain kuluja pitää vähentää? Ehdottomasti.
Tämä on yksi historian upeista puolista.
Se antaa perspektiiviä siitä, mikä on mahdollista,
koska joskus ihmiset sanovat, että on mahdotonta nostaa veroja,
koska sitä ei ole tehty. Mutta…
50- ja 60-luvuilla erittäin rikkaiden veroprosentti oli jopa 80-90.
Talouskasvu ei ole ollut niin korkealla kuin 50- ja 60-luvuilla.
Silloin tehtiin valtavasti innovaatioita, ja innovointi hidastui 80- ja 90-luvuilla.
On investoitava enemmän yleiseen hyvään. Sehän on demokratiaa.
Verot ovat yhteinen sijoituksemme yleiseen hyvään.
On outoa, että Yhdysvalloissa verotusta on kevennetty,
mutta olen hämmästynyt siitä, ettei rikkaita veroteta huomattavasti enemmän.
Jos veroja nostetaan,
sen pitäisi riittää turvaverkon parantamiseen,
joka ei ole yhtä hyvin rahoitettu kuin minä haluaisin…
Muut voisivat mennä pidemmälle kuin minä.
Taidamme olla samaa mieltä siitä, että verojärjestelmä on tärkeä työkalu -
hillitsemään sitä, mitä kapitalismi tekee,
koska silloin syntyy äärimmäisiä voittajia, kuten minä,
joten valitsemassani verojärjestelmässä -
varakkailla olisi kolmasosa nykyvauraudesta.
On tarpeetonta sanoa, että menisin paljon pidemmälle.
Ystäväsi Warren Buffett on sanonut,
että hänen veroprosenttinsa on alhaisempi kuin hänen sihteerinsä.
Amerikkalaiset eivät halua nähdä sitä.
He haluavat nähdä, että rikkaat maksavat osansa veroista,
mutta poliittinen järjestelmämme valitettavasti ajaa varakkaiden etua -
paljon enemmän kuin tavallisen kansan.
Nykyään tehdään onnellisuuskyselyitä.
Oletko nähnyt sen? -Joo.
Kyselyn mukaan maat, joissa on taloudellisesti turvallista,
kuten Skandinavian maat, yleensä Tanska tai Suomi, ovat kärjessä.
Siksi, ettei ihmisten tarvitse kestää stressiä siitä,
miten he ruokkivat lapsensa tai hoitavat terveyttä tai lapsia.
Jos sellainen taloudellinen stressi poistetaan… Jos sanoisin:
"Sinun ei täydy enää murehtia perheesi ruokkimisesta -
tai lasten terveydenhoidosta."
Kiitos. Tekeekö se elämästä täydellistä? Ei.
Helpottaako se stressiä? Lisääkö se onnea ja turvaa?
Uskoisin niin.
Twiittasin äskettäin, että maksan paljon veroja ja olen ylpeä siitä.
MAKSAN 288 000 000 DOLLARIA VEROJA. MAKSAN VERONI YLPEÄSTI JOKA VUOSI.
Yksi isänmaallisimmista asioista, jonka amerikkalainen voi tehdä -
on edetä törkeän rikkaaksi, luoda tusinoittain työpaikkoja,
sijoittaa yritykseensä ja muihin ja maksaa sitten verot.
Olen maailman onnekkain kusipää.
Kun kirjoitan verottajalle sen shekin, joka on satojen miljoonien arvoinen,
en sinällään pidä siitä, mutta olen ylpeä siitä,
koska tiet, armeija, poliisi, opettajat, Medicaid, Medicare,
ovat iso osa sitä, minne veronmaksajien varat menevät.
Tuntuu, että olen antanut jotain takaisin.
On kiva sanoa, ettei hopealuotia ole, kun ratkaistaan eriarvoisuutta.
Haluaisin haastaa sen ajatuksen.
Laajemmin ajatellen siihen on olemassa hopealuoti, apua.
On sellaisia asioita kuin aikainen esikoulu kaikille,
asumistuista elämiseen riittävään palkkaan ja jopa perustuloon.
Meillä on oltava tulotaso. Maamme voi päästä eroon köyhyydestä.
Aina kun puhutaan tällaisista väliintuloista,
vastaus on: "Se maksaa liikaa."
Yhdysvallat käytti viime vuonna valtavan summan hyvinvointiohjelmiin.
Sellaisen ajattelutavan ongelma on se,
että olemalla sijoittamatta näihin kalliisiin avustuksiin -
säästäisimme rahaa. Fakta on, ettei niin käy.
Maksamme köyhyydestä joka päivä -
työmarkkinoiden tuottavuuden laskulla -
ja rikollisuuden ja terveydenhuollon kasvavilla kustannuksilla.
Sosiologi Mark Rank arvioi,
että lapsiköyhyyden hinta Amerikassa on noin biljoona dollaria vuodessa.
Toinen kohtaamamme ongelma on, että on paljon ohjelmia,
jotka ovat tärkeitä ja hyödyllisiä monille niitä tarvitseville,
mutta emme tee siitä helppoa.
Minkäänlaista avustusta on hyvin vaikea saada.
Niitäkin, jotka lain mukaan kuuluisi saada.
Olet kuullut tuloverohyvityksestä. Sitä ei ole helppo anoa.
Tämä on kaksisivuinen 1040-lomake,
ja tämä on yli satasivuinen käyttöohje,
joka tulee tämän lyhyen lomakkeen mukana.
Katsotaan, osaisitko auttaa ihmistä, joka anoo tuloverohyvitystä.
Taidan antaa sinulle lyijykynän varmuuden vuoksi.
Tuloverohyvitys on tärkein verohyvitys,
jota alhaisen tulotason kotitaloudet voivat hakea.
Se voi olla tuhansia dollareita.
Sitä pidetään maan suurimpana köyhyyden vastaisena ohjelmana.
Siksi on uskomattoman tärkeää laskea tämä oikein.
Aloitamme esimerkillä, joka on Maria Johnson.
Pidän hänen kuvastaan. -Niin.
Hän on kahden lapsen yksinhuoltaja.
Hän tekee kahta työtä. Hänellä on useita töitä ja lapsia.
Jos sinulla on kysyttävää…
Jos laskemme vuosittain anomatta jääneet tuloverohyvitykset,
joka vuosi maksamatta jää 17 miljardia dollaria.
"Kirkon työntekijä, papisto, taisteluraha".
Jos lasketaan yhteen käyttämättä jääneen tuen kokonaismäärä joka vuosi,
yli 140 miljardia dollaria köyhyysapua jää anomatta joka vuosi.
Näiden ohjelmien mukana tulee hallinnollinen taakka.
Pitäisi olla yhtä helppoa -
anoa työttömyysturvavakuutusta tai ruoka-apua -
kuin minun on ottaa puhelimeni esiin ja tilata -
linnuille siemeniä, jotka toimitetaan seuraavana päivänä.
Vastaus on "ei". -Selvä. Vau, onpa kamalaa.
Kuinka varma olet, että täytit sen oikein?
Tässä on kyse isosta rahasummasta.
Olen 80 % varma, että tein sen oikein.
Annan tämän sinulle, jotta voit verrata sitä siihen, mitä kirjoitit.
Olin 5 000 dollaria pielessä. Hupsista.
Olen tottunut lomakkeisiin, mutta nämä ovat monimutkaisia.
Hypin edestakaisin ja luen määritelmiä.
Aivan. -Voi luoja.
Sen lisäksi, että teet kahta työtä ja kasvatat kahta lasta.
Kaksosia. -Kasvatat kaksosiasi.
Köyhän on selvittävä mutkikkaista jutuista -
osavaltio- ja liittovaltiotason ohjelmien kohdalla. Se on vaikeaa.
Ja niistä ohjelmista, joita ihmiset voisivat käyttää,
alle puolet pystyvät hyödyntämään niitä.
Voisi sanoa, että se puolikas, joka tarvitsee niitä eniten.
On vaikeaa saada tarvitsemansa etenkin jos on kriisin keskellä.
"Niin."
En ole koskaan puhunut veljelleni veroista.
Olen puhunut Kristin kanssa. -Toivon mukaan.
Kristi teki veroilmoitukseni.
Mikä on pistetilanne?
82, 97 ja 93.
Vau. -Olet edellä.
Minulla on pelkkiä vokaaleja.
Ne ovat kaikki sinulla.
Kristi ja minä olemme samanlaisia. Yksi ero meidän välillämme on se,
että minua on hemmoteltu. Olen ollut hyvin onnekas,
mutta olen aina pysynyt optimistisena.
Niin yrittäjä menestyy.
Ei, siitä on paljon apua.
Ja jos kaikki menee hyvin, se vahvistuu entisestään.
Missä olet? -Olen teidän välissänne.
Joo. -Joo.
Hän ei jatkaisi hyväntekeväisyystyötään ilman optimismiaan,
koska se tuntuisi pelottavalta.
Hänen aivonsa toimivat niin, että hän ajattelee,
että hänellä on ajatus siitä, miten nämä asiat voitaisiin ratkaista.
Kun me muut pidämme tilannetta toivottomana, hänellä on suunnitelma.
Tänä kesänä Warren Buffett sekä Bill ja Melinda Gates -
ilmoittivat ideastaan nimeltä Giving Pledge.
He pyytävät Amerikan miljardöörejä -
antamaan heidän kanssaan ainakin puolet omaisuudestaan pois.
Warren, Melinda ja minä tapasimme merkittävää hyväntekeväisyyttä tekeviä,
söimme illallista ja puhuimme siitä,
miten kohteet valitaan ja miten aktiivinen kukakin on.
Miksi muut eivät tee samaa?
Kävi selväksi, että hyväntekeväisyys saa eristäytymään.
Se pakottaa ajattelemaan omaa kuolemaa, testamenttia,
aiheita, jotka on usein helpompi -
lakaista maton alle odottamaan myöhempää hetkeä.
Kun allekirjoittaa, mitä tapahtuu?
Silloin antaa pois suurimman osan rahoistaan…
Tai osan… -Suurimman osan.
Mukana olevista moni aikoo antaa 99 % pois.
Pyysimme varakkaita luopumaan puolesta omaisuudesta.
Se on sujunut yllättävän hyvin.
Kävi selväksi, että on monia, jotka pitävät omaisuuttaan dynastiana -
ja haluavat antaa sen lapsilleen.
Sitten on paljon ihmisiä,
jotka eivät ole kohdanneet ongelmaa siitä, kuka siitä luopuu.
Mukaan lähteneet ovat oppineet toisiltaan,
inspiroineet toisiaan, ja toivoimme saavamme kymmeniä -
ja nyt mukana on yli 300 ihmistä.
Lahjoittamalla omaisuutensa pois Bill Gates -
pakottaa itsensä maksamaan tulo- ja varallisuusveroa.
Hänen toimensa nostaa esiin mielenkiintoisen kysymyksen.
Pitäisikö rahojen kohtalosta saada päättää hän vaiko valtio?
Kummassakin on puolensa.
Ongelma on se,
että monet miljardöörit eivät toimi kuten Bill Gates.
He joko hamstraavat rahojaan tai jos he luopuvat niistä,
rahat menevät asioihin, jotka eivät edistä yleistä etua.
Joidenkin mielestä miljardöörit antavat paljon lahjoituksia.
Se ei tee minuun vaikutusta.
Miljardöörien hyväntekeväisyydessä kyse on oman nimen laittamisesta -
jonkun yliopisto- tai museorakennuksen kylkeen. Se on turhamaisuutta.
Onhan hyväntekeväisyydessä mukana ego- ja maine-elementti,
ja silti loppujen lopuksi kysymys kuuluu:
"Parantaako se yhteiskuntaa?"
Entä Bill Gatesin kaltainen miljardööri?
Bill ja Melinda Gatesin säätiö on pelastanut miljoonia.
Kukaan ei voi kieltää sitä, mutta toisaalta -
haluaisin maailman, jossa oikein rahoitetut hallinnot -
tekevät hyväntekeväisyysjärjestöjen työt.
Gatesin säätiö rahoittaa uraauurtavia ja kokeellisia hankkeita,
joita valtion virastot, jotka veronmaksajat omistavat, eivät rahoita.
UTTAR PRADESH, INTIA
Intia on tärkeä paikka säätiömme työlle.
Olemme tehneet yhteistyötä valtion kanssa,
koska yhteinen tavoitteemme on vähentää epätasa-arvoa ja auttaa ihmisiä eteenpäin.
Oli selvää, että saimme valita ihmiset,
jotka olivat jo omistaneet elämänsä näille aiheille,
rahoittaa heitä ja asettaa kunnianhimoisia tavoitteita.
Kun olemme seuranneet epätasa-arvoa Intiassa,
naisille ei anneta samoja mahdollisuuksia.
Yksi tärkeimmistä ohjelmista, joita valtio on käynnistänyt,
on itseapuryhmät.
Nämä ovat 10-20 naisen ryhmiä kylässä.
Aiheina ovat asiat, jotka mobilisoivat tietoa, laajentavat pääsyä markkinoille -
ja pankkipalveluihin.
Monet naiset perustavat pienyrityksen.
Olemme auttaneet 90 miljoonaa naista.
He ovat säästäneet yhdessä kuusi miljardia dollaria.
Miksi otit lainan? -Maatilaani varten.
Uskomme, että jos voimme jatkaa tällaisten yritysten kasvattamista,
voimme luoda 50-75 miljoonaa työpaikkaa -
Intian maaseudulle.
Olemme Intian naisia. -Olemme Intian naisia.
Emme ole kukkia, vaan kipinöitä. -Emme ole kukkia, vaan kipinöitä.
Pitää voida sanoa, että epätasa-arvoa on edelleen paljon -
ja olemme edistyneet ällistyttävän paljon.
Tietoisuutemme huonoista asioista on tarpeeksi suurta,
jolloin usein luullaan, että maailman tilanne huononee.
Joskus huomaan sanovani,
että hetkinen. Opitaan tapauksista, joiden kohdalla olemme onnistuneet,
ja uskomattomasta edistyksestämme.
10.10.2023
Chicagossa ei makseta enää palkkaa, joka jää alle minimipalkan.
Kolmekymmentäkuusi kyllää.
Kaupunginvaltuusto äänesti järjestelmän poistosta.
Tämä esitys hyväksyttiin.
Se oli ensimmäinen kerta 22 vuoden järjestötyöskentelyni aikana,
kun lainsäätäjien enemmistö sanoi,
että seisomme työläisten rinnalla.
Chicagon laki tarkoittaa sitä, että nämä työntekijät voivat elättää itsensä -
ja julkisen avun käyttö vähenee.
Siksi tämä hetki on historiallinen.
Niin tapahtuu joka tasolla -
korkeapalkkaisista näyttelijöistä pienimmän palkan ravintolatyöntekijöihin.
Ihmiset vaativat lisää.
Mitä tämä tarkoittaa?
Tämä voi olla meille tutun matalapalkkatyön loppu.
Kun katsoo näiden aiheiden aikajanaa,
voi huomata, ettei eriarvoisuus ole pysähtynyt paikoilleen.
Johnsonin hallinto aloitti sodan köyhyyttä vastaan vuonna 1964.
Kymmenen vuotta myöhemmin köyhyysraja oli puolet siitä, mitä se oli vuonna 1960.
Sillä oli iso merkitys.
Niin paljon saavutettiin, vaikka se oli epätodennäköistä,
koska tavalliset amerikkalaiset -
painostivat lainsäätäjiä ja nostivat asian esille.
KALIFORNIAN HOTELLILAKKO
Se tarkoittaa, että paras keino köyhyyden lopettamiseksi -
on sitoa itsemme yhteen ja vaatia sitä.
Köyhyyden lopettaminen tarvitsee ja vaatii -
fiksuimpien ja vaikutusvaltaisimpien ihmisten huomiota.
Ei vain aktivistien, vaan miljardöörien kuten Bill Gates.
Olen innoissani tulevista 20 vuodesta, joiden aikana käytämme kaikki nämä rahat.
Tulevaisuus tuo mukanaan niin monia innovaatioita,
eikä minkään täydy olla vain eliittiä varten.
Tekstitys: Eveliina Paranko