De lângă ring vă urăm bun-venit la un alt eveniment principal.
Începem!
Credeți-mă, dr. Jerry Graham nu e cetățeanul preferat din arenă.
Toți avem favoriți în copilărie.
Preferatul meu era un luptător pe nume dr. Jerry Graham.
Nu era doctor, evident.
Un tip mare, cu păr blond, decolorat, își aprindea trabucul cu o sută de dolari.
N-am cunoscut niciodată un tip
care-și face atâția dușmani ca dr. Jerry Graham.
Era un heel, răufăcător, cum ziceam noi.
Poate că de-asta l-am plăcut, nu știu.
Nu-mi plăceau băieții buni.
Voiam să fiu ca el și am convins-o pe mama vitregă să-mi vopsească părul blond
și am învățat să merg țanțoș ca el.
„Da.”
„Nu merge. Umblă țanțoș.”
Așa că m-a luat sub aripa lui.
„Vrei să ne plimbăm, puștiule?” Ba bine că nu.
Avea o decapotabilă din 1959.
Stăteam în față!
Claxona prin intersecții, indiferent dacă semaforul era verde sau roșu.
Îmi ziceam: „Ce tare! Așa vreau să trăiesc și eu.”
Era extravagant.
Agresiv.
Iar orgoliul, culoarea și toate astea
mă făceau să-mi doresc și eu să fiu la fel.
DL McMAHON
EPISODUL 4: ATITUDINE
ÎN IANUARIE 2024, VINCE McMAHON A DEMISIONAT DIN WWE DUPĂ ACUZAȚII
DE AGRESIUNE SEXUALĂ ȘI TRAFIC.
MAJORITATEA INTERVIURILOR URMĂTOARE, INCLUSIV CEL CU DL McMAHON,
S-AU FILMAT ÎNAINTE CA ACUZAȚIILE SĂ FIE FĂCUTE PUBLICE.
Îl bate pe Bret cu un sharpshooter?
Da, asta face!
Bate gongul!
La Montreal, în seria Survivor,
Bret Hart „The Hitman” e eliminat de Vince McMahon
și are loc o bătaie.
E cea mai controversată luptă din istoria wrestlingului.
„ Montreal Screwjob.”
A fost o nebunie suprarealistă.
A provocat o mare agitație în domeniu.
Lumea subterană, care e acum lumea internetului,
a pus mâna pe informații din culise
care s-au răspândit ca focul.
Vezi reacția oamenilor la ceva despre care n-ar fi trebuit să știe nimic.
Fanii știau că Vince l-a trădat pe Bret, lucru contrar regulilor wrestlingului.
Orice poveste are două versiuni, dar lumea nu i-a luat partea lui Vince.
La „Montreal Screwjob”, eu, canadiancă fiind, l-am urât pe Vince.
Vince încearcă să explice la televizor.
N-a ieșit prea bine.
Bret i-a tras-o lui Bret.
Nu am niciun pic de milă pentru Bret.
Discursul „Bret i-a tras-o lui Bret”
instituie un moment
în care realitatea ia locul fanteziei, iar noi începem să vedem în ceață.
Iată-l pe Vince McMahon într-o...
PROPRIETARUL WWE VINCE McMAHON
Îl huiduie ca să plece!
Ce se întâmplă? Ne întoarcem!
Drept rezultat, am parte de „reacții”, cum le spunem noi.
Oare o să-l snopească cineva pe Vince McMahon săptămâna asta?
M-am gândit: „Vince, ce-ar fi să transformi asta în afacere?
Fii tu un personaj.”
Vince nu e prea îndrăgit de public.
Mereu mi-am dorit să lupt,
dar tata nu mă lăsa nici în afacere, darmite să fac așa ceva.
Spunea: „Nu asta trebuie să vrei.”
Iar eu ziceam: „Asta vreau.”
Când s-a întâmplat, a fost firesc.
Dați dovadă de respect.
În acel moment,
Vince McMahon creează personajul Dl McMahon, șeful malefic,
iar acest lucru va schimba traiectoria afacerii în cele din urmă.
Să vorbim despre afacere și despre provocarea de la WCW.
Dacă mă uit la audiențele din ianuarie pentru o săptămână,
WCW ocupă numerele unu, doi, patru și șase.
Tu ești pe locul 18.
Până în 1997, WCW era în față, iar produsul lor era mai bun,
deci mă gândeam că e o dominație
și va fi așa în viitorul apropiat.
BRET HART CAMPION LA CATEGORIA GREA
Cred că, după ce Bret Hart a făcut tranziția și a venit la WCW,
dacă puneai listele una lângă alta,
WCW era într-o poziție mai bună decât WWE.
Voiam să domin și să înving, iar dacă WWE ar fi falimentat între timp,
ar fi fost neplăcut, dar n-aș fi regretat.
Ce-i asta?
Ce excentric e omul ăsta!
Uite! Ce e?
Ani de zile ne-am concentrat pe publicul tânăr,
în timp ce WCW țintea grupul demografic de 18-34 de ani
cu idei revoluționare.
După 83 de săptămâni de încasat bătaie la audiență,
încrederea și psihicul îți sunt afectate,
dar și conștientizezi că trebuie să faci ceva diferit.
Știam că, dacă nu ne schimbăm, vom rămâne în urmă.
Ai de-a face cu rețele TV și cu oameni din acele rețele,
care se uită la tine și spun: „Hei, ăștia te întrec în audiențe
și văd luptătorii noștri la ei. Ce se întâmplă?”
Asculți publicul și simți că e vremea unei schimbări.
Era timpul să mai facem un pas și să evoluăm.
Când am început să lucrez cu Vince,
era un război total între cele două francize.
Vom fi noi doi în ring, McMahon.
Vince a hotărât că vrea să fie cunoscut pentru că forțează limitele,
că e îndrăzneț, că e puțin nebun.
Vince a dat un interviu
despre noul mod de a produce programe WWE.
Noi, cei din WWE, credem că voi, cei din public,
v-ați săturat să vă fie insultată inteligența.
Vince tachina toate noutățile care urmau să apară.
Bine, n-are decât.
„Vei veni iar cu un alt Doink the Clown
sau cu un dentist malefic și o vei ține tot așa.”
Nu știam că Vince lua decizia de a crea Era Atitudinii.
ATITUDINEA WWE
A existat un moment când s-a născut Era Atitudinii?
Da. A existat.
Iată-l!
Într-o seară, Vince nu era la filmarea noastră,
iar Shawn Michaels a apărut în pantaloni scurți de biciclist.
Chiar înainte să iasă, și-a umplut pantalonii cu o șosetă.
Era tifon, nu o șosetă.
Era tifon strâns de pe masa antrenorului.
Săream, mă învârteam și alte chestii de genul ăsta.
A doua zi, Vince a zis că e neprofesionist și că mă amendează cu 10.000 de dolari.
Am zis: „Bine, dar uită-te la imagini și zi-mi că nu e amuzant.”
Dacă vorbim de „divertisment”, a fost haios.
Asta ne-a făcut să vorbim despre astfel de lucruri.
Credeam că poți respecta meseria asta,
dar nu trebuie să te porți ca și cum n-ar fi ciudată.
Pot să spun că am scăpat de amenda de 10.000 de dolari.
Vince era furios,
dar trei sau patru săptămâni mai târziu,
îmi amintesc că Vince a arătat spre el: „Shawn Michaels are atitudine!
Da, are atitudine. Avem nevoie de mai multă atitudine.”
S-a născut Era Atitudinii.
Era Atitudinii a fost o transformare.
Am schimbat modul în care ne prezentam produsul.
Am devenit mai îndrăzneți, mai obsceni.
Am devenit puțin mai sălbatici.
Oamenii spun: „Era atitudinii, uite cum a început.”
A fost treptat, în timp.
Suntem Degenerația X!
- Degenerația. - Dacă faci reguli, le încălcăm!
Degenerația X e ceea ce am numi, în divertismentul sportiv, o facțiune.
Erau o ramificație a grupului Kliq.
Erau împotriva autorității
și acest sentiment era pe placul fanilor pe atunci.
Nu știai dacă făcea parte din ficțiune sau dacă era pe bune.
- E prea mult! - În continuare...
Dar nu puteai să te întorci.
Când am început să lucrez cu Shawn la D-X,
aproape orice spuneam și făceam,
Vince ne spunea:
„Dacă mai faceți asta...
USA Network amenință că ne scot din emisie.”
Dar noi le făceam și lumea o lua razna.
Apoi vine un moment în care ne dăm seama
că a funcționat. S-o ținem tot așa.
Un sutien de luptă.
CENZURAT
Dumnezeule!
În sfârșit, am schimbat scenariul
și nu mai era pentru un public de 12 ani.
Am intrat în categoria bărbaților de 18-34 de ani.
Odată deschisă ușa, am pășit cu încredere
pentru că funcționa.
Totul era să umplem arenele și stadioanele
și făceam orice ca să fim cei mai buni.
Marea vedetă a Erei Atitudinii era Stone Cold Steve Austin.
Când intri în ring cu Steve Austin,
știi că te face arșice. Pur și simplu.
Nu eram obișnuiți să vedem
un șmecher vulgar, mitocan, muncitor din sud.
Când am intrat prima dată în wrestling,
nu aveam planuri să am un asemenea succes,
deoarece nu știam cât de departe poate merge un golan din Victoria, Texas.
Vi-l prezentăm...
Înainte de WWE, Steve Austin a luptat în WCW.
Dar a fost concediat de acolo și a ajuns la ECW,
un fel de federație independentă de punk-rock în lumea wrestlingului.
Când am intrat în federația aia,
a fost surprinzător și haotic.
Este extrem!
Aceasta e arena ECW!
ECW a fost separarea necesară
a wrestlingului de industria divertismentului.
Fără reguli, fără regulamente.
O atmosferă plină de testosteron
fără reguli, ilegală,
de genul: „Ce naiba e asta?”
Era ceva extrem.
ECW aveau o promovare sălbatică
cu care atrăgeau un public de nișă.
Era ceva foarte neobișnuit.
Apreciam promovarea și promotorul din spatele ei.
Nu există nicio organizație nenorocită
în lumea de azi care să se compare cu ECW!
Vince i-a perceput mereu pe ceilalți
ca fiind un sistem de alimentare pentru ligile importante din WWE.
Știam că Steve nu va rămâne mult,
dar aveau să fie clipe de calitate
cât timp va fi la ECW.
În scurt timp am avut mult succes,
iar în cele din urmă Vince m-a remarcat
și atunci am mers la WWE.
Stone Cold Steve Austin. Îmi place, McMahon.
Am devenit Stone Cold Steve Austin, un tip din Texas care vorbește urât.
Am devenit interesant, nu eram prea plăcut și am început să fim o atracție.
Pe atunci
toți știau că Triple H urma să câștige trofeul de Rege al ringului.
Dar Triple H a fost pedepsit pentru tărășenia de la Garden.
Am auzit vocea lui Vince care zicea: „Steve, ai o clipă?”
Zic: „Da. Tu ești șeful.”
Zice: „Vezi că peste două săptămâni vei fi Regele ringului.”
...turneul Regele ringului...
Am mers acolo și am luptat cu Marc Mero mai întâi.
Face o schemă, mă lovește în gură și-mi sparge buza.
Merg urgent la spital și-mi pun 14 copci.
Când mă întorc, Michael Hayes îmi zice:
„Vezi că Jake «The Snake» Roberts e în finală
și a făcut un promo religios cu tine.”
Puterea Celui de sus mă ridică.
Imediat m-am gândit la Austin 3:16
deoarece pe vremuri, la meciuri,
vedeai pancarte cu Ioan 3:16 pe margine.
Mergeam și luptam cu Jake.
Ești jalnic!
Iată-l!
Unu, doi și l-a învins!
Stone Cold Steve Austin...
Mergeam la microfon
și începeam să-l insult pe Jake.
Îți buchisești Biblia și îți spui rugăciunile,
dar toate astea nu te-au dus nicăieri.
Vorbești despre Psalmi, vorbești despre Ioan 3:16.
Austin 3:16 tocmai te-a făcut praf.
Când Steve a spus asta, am zis: „Doamne! Nu cred că a făcut asta.
Nu cred că va da bine în zona religioasă.”
Duceți-vă dracului!
Apoi am vorbit în continuare
și îl auzeam pe Vince în fundal deoarece el era comentator.
Am zis: „Vreau un final la acest promo.”
Și, ca din senin, am zis:
„Și asta e concluzia pentru că așa a zis Stone Cold.”
A fost splendid.
L-a schimbat pe el
și percepția personajului său.
În seara următoare, vedeai peste tot pancarte cu Austin 3:16.
Austin 3:16 domina totul și era o nebunie.
Când pierdeam la audiențe în Războiul de luni seara,
o vreme am înțeles, pentru că aveau un spectacol beton,
era ceva nou, aveau luptători talentați
și niște povești mișto,
dar ne-am revenit și ne-am dat seama că avem un spectacol mai bun.
Ziceam: „Ce-i cu audiențele astea?
Cineva le plătește. Avem un spectacol mai bun.”
Îmi amintesc că Vince zicea atunci: „Trebuie să facem ceva aici,
să atragem atenția lumii asupra noastră
și să facem ceva important pentru WrestleMania.”
Și asta am făcut.
În acest moment, aș vrea să vă prezint...
IANUARIE 1998
...un om care e, pur și simplu,
cel mai dur om de pe planetă.
Doamnelor și domnilor, „Iron” Mike Tyson!
Primesc un telefon. „Eric, n-o să crezi ce vor face.”
Mă gândeam: „Da, bine.”
Atunci eram cu mult în fața lui. Eram arogant.
Îmi zice: „Îl aduc pe Mike Tyson.”
Mi-a dispărut aroganța imediat.
Vince a avut ideea de a-l aduce pe Tyson,
iar Shane McMahon a fost foarte implicat.
Ne doream o personalitate,
cineva cunoscut care să facă parte din WrestleMania
și atunci nu era nimeni mai mare decât Tyson.
Cred că ieșise din închisoare cu trei ani în urmă.
Cunoscând problemele lui Mike Tyson în anii '90,
a fost riscant pentru WWE să investească în el?
Încă nu fusese arestat pentru viol când am făcut asta.
- Nu? Fusese? - Da.
Probabil că Mike nu e acceptat de toți acum,
dar imaginea lui publică e mai bună acum decât era atunci.
TYSON DESCALIFICAT PENTRU CĂ L-A MUȘCAT
MIKE TYSON AMENDAT
La nivelul acela trebuie să generezi reacții.
Reacțiile vând bilete.
Reacțiile nu trebuie să fie pozitive. Pot fi și negative.
Mai exact, aș vrea să-i mulțumesc lui Mike Tyson
pentru că e un magnet mediatic.
A fost important să apară Tyson la televizor.
Mike urma să fie arbitrul special
la meciul dintre Steve Austin și Shawn Michaels.
E Mike Tyson, unul dintre cei mai mari sportivi.
Trebuia să fii orb ca să nu vezi că Steve Austin creștea.
Mike, îți spun ceva, dacă îmi stai în cale la WrestleMania,
îți sting lumina
și n-o să mai vrei să te întorci în ring.
Și cu asta, basta!
Atunci am crezut că WCW, care era încă în față,
va fi foarte competitiv.
E cel mai important eveniment. Așa e în domeniul nostru.
Trebuie să-ți câștigi șansa
de a lupta în meciul principal la WrestleMania.
- Ai grijă! - S-a terminat!
Ai grijă!
Ai grijă! Doamne...
În WrestleMania 14, Shawn a avut probleme cu spatele,
iar meciul nu a fost de neuitat.
Michaels încearcă din nou. Austin... A reușit! L-a asomat!
Mike Tyson numără!
Austin e campion...
Meciul n-a fost bun. Nu mă pot lăuda cu el.
Îmi amintesc că m-am uitat la Vince și a zis:
„Steve, nu-ți face griji. De aici începe.”
Vreau să-l felicit
pe noul campion WWE,
care are atitudine, fără îndoială.
Nu e una pe care noi, cei de la WWE, o apreciem.
Personajul dlui McMahon, cel puțin în mintea mea, a devenit real
după povestea lui Mike Tyson.
Vince, te transformi într-un om rău?
- Mereu am fost un băiat bun. - Dar acum te huiduie.
- Voi fi mereu un băiat bun. - Bine.
Proprietarul WWE, Vince McMahon, ajunge în ring.
Sincer, nu e tocmai aplaudat.
În acel moment, o ceartă cu Stone Cold Steve Austin ar declanșa
o bătălie între cei doi,
care ar schimba mersul lucrurilor.
Nimeni, nici Vince McMahon, nu-i spune lui Stone Cold Steve Austin ce să facă.
Și cu asta, basta!
Dar toate astea se bazează pe estomparea limitelor dintre realitate și ficțiune.
E TIMPUL CA AUSTIN SĂ I-O TRAGĂ LUI VINCE!
Trebuie să înțelegeți puterea lui Vince McMahon, controlul...
Pe de o parte era excentricul miliardar Vince McMahon,
iar dincolo era un Stone Cold Steve Austin antisistem.
Erau perfecți unul pentru altul.
Te concediez!
Dumnezeule!
Era vorba despre un tip care încerca să mă controleze,
iar eu încercam să stric sistemul.
Nenorociților! N-aveți curajul să-l concediați pe Steve Austin.
În altă eră aș fi fost un heel din cauza a ceea ce făceam și spuneam.
Ești jalnic! Ești absolut jalnic...
Dar eu am adus zona gri
în wrestlingul profesionist,
care e alb-negru în materie de iubire și ură.
Pe vremea mea, existau un om bun și unul rău.
Vince Jr. a adus unul rău și unul mai rău.
Nu mai existau băieți buni.
Societatea de la acea vreme a devenit mai dură.
Societatea de atunci avea mai multă atitudine.
Asta te obliga să creezi personaje
care se încadrau în zona gri.
Fanii nu mai voiau să vadă băieți buni.
Nici în filme nu voiau să vadă băieți buni.
Uită-te la jocurile video și la wrestling.
Ne adaptăm la ce ni se cere.
Te folosești de asta.
Sunt mulți bani.
Vince a zis: „Vreau o parte din banii ăia.”
Nu stabilim mereu tendințe, încercăm să le urmăm.
Pe atunci, era Vestul Sălbatic.
Stone Cold Steve Austin e la fel de dur, pe cât e de rău.
E cel mai mare nume din wrestling,
venerat de fanii lui.
Dacă vrea să spargă o bere, o face.
Dacă vrea să arate degetul mijlociu, o face.
Nu!
O parte din noi adoră să-i vedem pe cei răi învingând.
Poate e acea parte căreia nu-i place că trebuie să fim cuminți.
Nu poți împinge oamenii.
Nu poți insulta oamenii.
Stone Cold îl lovește pe boss!
Oamenii trăiesc indirect prin astfel de povești
și le-ar plăcea să-și lovească șeful,
iar eu am avut șansa să fac asta la propriu și figurat
în fiecare luni seara la Raw.
Doamne, ai grijă! Austin îl doboară iar pe McMahon!
Cred că fanii au reacționat ferm pentru că e un personaj foarte puternic.
E nelegiuit. E un om impresionant.
E ușor să-l urăști... Și să-l iubești, dar e tare ușor să-l urăști.
VINCE, TICĂLOS PROST
Dl McMahon e în vârf.
Deci toți cei care nu sunt în vârf îl urăsc pe cel din vârf.
Are o întreagă colecție de Corvette.
Vince trece cu costumele lui personalizate și se umflă în pene.
Ce să-ți placă?
E ușor să-l urăști.
Ia microfonul ăla de aici! E al meu! E microfonul meu! Camera e a mea...
A devenit cel mai detestat personaj din istoria wrestlingului.
Nemernicule!
Dl McMahon e un personaj derivat din Vince McMahon,
un personaj cu care mă identificam când eram mic.
Când eram mic, eram sărac.
Venind din acel mediu, nu-mi plac oamenii bogați.
Am fost lângă unii care se credeau mai buni decât mine pentru că aveau bani.
Simțeai că nu ești cineva. Erai un nimeni.
Înveți anumite lucruri.
Pe atunci, puteam să lupt și îmi plăcea să lupt.
Dacă făceai asta bine, erai cineva.
Eram bun la lupte, dar mi se spunea:
„Nu ai luptat corect! Ai trișat!”
„Da? Am câștigat.”
Ce naiba e cu tine?
Cu personajul meu, dl McMahon,
pot juca pe cineva care intimidează, pentru că așa am crescut.
Așa credeam că sunt bogații.
Vor să te intimideze.
O vei încasa!
Știu să fiu o persoană arogantă, care-i intimidează
și îi terorizează pe toți.
Nu e vina mea că am devenit miliardar!
Mi-a fost ușor să intru în acel personaj, pentru că știam tot ce nu-mi plăcea.
Unii oameni sunt bogați, iar voi nu sunteți.
Știe cum să manipuleze mulțimea
la fel de bine sau mai bine decât oricine.
Acum sunt un adevărat texan.
Îmi plăceau reacțiile.
Când manipulezi publicul
și toți te huiduie,
e bine să simți acele reacții.
Nu te teme de ele. Acceptă-le.
Asta cred eu despre Texas.
Ce sentiment minunat!
Vince știa să-i facă pe oameni să-l urască sau să simtă emoții.
Cu emoțiile vinzi bilete.
Emoții.
Dacă manevrezi asta ca să atragi emoții de la oameni,
ei uită unde sunt. Nu sunt la cinema sau la arenă.
Sunt acolo, se uită la tine. E unu la unu.
Așa știi că i-ai cucerit.
- Delectează-ne, dle McMahon! - Îmi amintesc că...
E ușor să joci. E mai dificil să fii tu însuți.
Și ce asemănări ai cu dl McMahon?
- Personajul McMahon cu mine? - Da.
Niciuna.
Dl McMahon e o extensie a lui Vince McMahon, dar exagerată.
Diferența dintre dl McMahon și Vince McMahon...
Probabil nu e prea mare.
Sunt aceeași persoană.
Nu exagerez.
Personajul domnului McMahon e doar Vince.
Îți va spune altceva. Nu. Dl McMahon e Vince.
Multe promoții și critici care au fost făcute cu alți oameni
le-am simțit pe pielea mea în viața reală.
„N-aș spune asta!”
„Ba da, mi-ai spus-o mie.”
Bruce a pretins că a fost atacat de dl McMahon în viața reală.
Sunt foarte pasionat de munca noastră,
iar uneori pasiunea asta e cam exuberantă.
Probabil că mai depășesc limita.
Personajul dlui McMahon e destul de apropiat de omul Vince,
dar, desigur, e foarte exagerat.
Cele mai bune personaje din wrestling
sunt oamenii care se manifestă expansiv.
Stone Cold e versiunea mea expansivă.
La fel e și Vince.
O mare parte din imaginație
e acea linie dintre realitate și povestire.
Lui Vince îi plăcea să estompeze granița dintre realitate și ficțiune.
Mulți m-au confundat de-a lungul anilor cu personajul meu de la televizor.
Mă sâcâia cumplit. „Eu nu sunt așa.”
Apoi mi-am dat seama: „Nu contează ce vrei, Vince,
nici cum vrei să fii perceput.
Contează doar cum ești perceput.” Percepția e realitate.
Nu le poți schimba părerea despre tine.
Două degete!
Ura pură îl stăpânește pe dl McMahon!
Dinamica dintre Austin și McMahon a fost extrem de bună.
Putem spune că e cea mai mare dispută din istoria wrestlingului.
Ascensiunea lui Stone Cold Steve Austin și lupta lui cu Dl McMahon
au generat o audiență mare pentru WWE,
care a pus capăt celor 83 de săptămâni de dominație WCW în audiențe
și, în cele din urmă, ca un tsunami, au pus stăpânire pe acest domeniu.
Au făcut senzație în lume.
Spun asta conștient că poate părea ca o aroganță,
dar Vince ne-a luat rețeta și a decis că o va aplica,
doar că avea să o facă mai bine.
Și a făcut-o.
Am făcut multe lucruri la WCW pe care le-a copiat WWE.
D-X nu a fost altceva decât un derivat al nWo.
Personajul dlui McMahon era un derivat al maleficului Eric Bischoff,
care era șeful malefic.
Vince, trebuie să recunoști că mi-ai șterpelit asta.
Așa e, ai făcut-o mai bine.
Dar cine a făcut-o primul?
Dacă Eric Bischoff crede că a jucat personajul negativ înaintea mea...
Bine, fie. Dacă e așa, sigur n-a interpretat la fel de bine.
Bravo lui!
WWE avea să câștige inevitabil.
Vince McMahon, fiind competitiv și luptător,
ar fi făcut orice pentru a câștiga acea luptă.
Nu am fost la înălțime. Nu m-am concentrat pe creativitate.
Abordarea nWo era veche de doi ani.
Nu mai era ceva proaspăt.
Ceea ce se petrecea în WWE cu dl McMahon, Steve Austin și alții
era ceva nou, era proaspăt,
ceea ce a făcut ca publicul să se uite la ei și să vadă ce fac.
Eric a greșit deoarece și-a zis:
„Sunt în față și, dacă merg cu ei, voi fi mereu în față.”
Fiecare are termen de valabilitate și trebuie să produci mereu vedete noi.
Vince trebuia să producă vedete.
Asta e concluzia, fiindcă așa a zis Stone Cold.
Vince a avut mare noroc. Austin a avut un succes incredibil.
Apoi a apărut Dwayne Johnson.
Simțiți ce pregătește The Rock?
Iată-l pe luptătorul cu o ascensiune fulminantă
în wrestling: The Rock.
Începem cu trecutul.
Când ai venit, ai fost prezentat ca parte din...
„High Chief” Peter Maivia mi-a fost bunic.
El a fost, în multe privințe,
cel care a pus insula Samoa
și sportivii din Samoa pe hartă.
Din insula Samoa,
„High Chief” Peter Maivia!
Bunicul a luptat pentru Vince McMahon senior,
iar în anii '80 a venit tata.
Rocky „Soul Man” Johnson și Tony Atlas
au format prima echipă de culoare.
The Rock e ca tatăl lui în tot ce face.
Merge la fel, se îmbracă la fel.
Ai putea crede că e Rocky Johnson.
L-am cunoscut pe Vince McMahon Jr. când aveam 11 ani.
„Mă bucur să te cunosc”, mi-a strâns mâna și m-a privit în ochi. Nu uit niciodată.
Începem cu un nou-venit care și-a făcut un renume...
E vorba despre Rocky Maivia.
L-am promovat ca fiind un tip din a treia generație pe care-l vei adora.
Tipul ăsta va fi fenomenal.
Primul superstar din a treia generație.
Li l-am băgat pe gât.
Se aud scandări...
Rocky e nașpa!
Îl urau.
ROCKY E NAȘPA!
Mulți oameni au crezut că i s-a oferit această șansă
și, oricât de mult a muncit Dwayne în ring,
la început, oamenii l-au huiduit.
M-am săturat să aud de tatăl lui Rocky Maivia. Cui îi pasă?
Rocky e nașpa!
Fanii îl urau pentru că WWE ne-a spus să-l iubim.
A fost nevoie ca The Rock să devină heel și să conștientizeze că fanii îl huiduie
ca fanii să înceapă să-l iubească.
Suntem Națiunea Dominației!
Națiunea Dominației era o facțiune bazată pe mândria de a fi de culoare
și de a nu fi dominat de autorități.
Cel mai nou membru al Națiunii Dominației, Rocky Maivia!
Am vorbit cu Vince și i-am spus:
„Mi-ar plăcea să am ocazia să spun
de ce am intrat în Națiune.”
Iar el a zis: „S-a făcut!”
Am trei cuvinte: „Mori, Rocky, mori!”
Asta e recunoștința voastră, gunoaielor!
Am spus: „Nu e o chestiune de culoare.
E una de respect. E vorba de faptul că te bat.”
Nu e vorba de culoarea pielii mele. E vorba de respect.
Uneori, în viață, apar momente
când schimbi ceva și se produce un declic,
iar tu îți spui: „Există o putere reală în spatele acestui lucru.”
Rocky Maivia e în multe feluri, dar nu e „nașpa”.
Și uite așa, într-o lună, am devenit cel mai popular personaj negativ.
...dacă simțiți ce pregătește The Rock.
Am vorbit cu Vince și mi-a zis:
„O să te fac campion WWE.”
Sharpshooter...
NOIEMBRIE 1998
Sharpshooter!
McMahon cere să bată gongul!
Am zis că e un pas important.
Am zis: „Sunt primul campion WWE de culoare.”
A spus: „Știu. Dar nu asta văd.”
Știu sigur că Vince zicea mereu:
„Nu-mi pasă ce culoare ai. Poți fi negru, verde și mov.
Din partea mea, poți fi și inorog.
Cât timp aduci bani, vei fi campion.”
N-are nicio legătură cu culoarea. Nu e rasism, ci sunt afaceri.
El nu vede negru, nu vede alb.
Vede doar verde.
Pentru cei care cunoșteau WWE și Era Atitudinii,
era un moment deosebit
deoarece orice îți imaginai, noi reușeam să facem.
Și am făcut.
Ajutor! Doamne!
- Ai grijă! - Uite ce s-a întâmplat!
Era Atitudinii a fost o mișcare.
Oriunde mergeai, vedeai Austin 3:16,
vedeai DX.
- Suge-o! - Așa!
Vedeai The Rock.
Toată lumea era implicată.
Erau foarte populari. Aveau produse peste tot.
Toată societatea era influențată.
Vom avea superstaruri WWE aici, cu noi.
Doamnelor și domnilor, The Rock!
L-ați invitat pe The Rock la Congresul Republicanilor?
ROCK PREȘEDINTE
Aplauze pentru unicul Triple H!
În Era Atitudinii, mulți dintre noi am trecut
de la „un tip pe care lumea îl recunoaște ocazional”
la „nu poți merge nicăieri”.
Situația scăpa de sub control.
Acum fac mai mulți bani decât atunci, dar acela a fost vârful popularității lor.
E fenomenul de divertisment din anii '90.
O industrie de miliarde în toată lumea,
un spărgător de audiențe,
un fel de sport
care atrage mai mulți adolescenți
decât fotbalul de luni seara sau campionatul de baseball.
Cei de atunci au amintiri plăcute,
pentru că wrestlingul era foarte popular atunci.
Din punctul de vedere al vânzării,
produsul lor era grozav. Avea priză.
Din perspectivă morală,
pe unii i-a afectat.
Un lucru e adevărat în wrestlingul profesionist: are milioane de fani.
Dar apar întrebări serioase,
unele implicând violență și conținut sexual explicit.
Promotorii vor să crezi că e divertisment de familie.
Dar dacă n-ai fost la un spectacol sau n-ai văzut la TV, uită-te.
Te așteaptă un șoc.
În calitate de luptător, alegi reacția cea mai mare
și vezi că aceste lucruri au reacții mai mari decât orice altceva.
Așa că mergi pe drumul „Voi fi țâfnos”.
Am două cuvinte pentru tine.
„Suge-o!” Da!
Era multă distracție și libertate,
dar sunt multe chestii pe internet și mă întreb:
„Cum am scăpat cu așa ceva?”
Poți alege una dintre târfele astea.
Criticii spun că WWE distruge bunul-gust.
Poate că nimeni nu l-a criticat mai mult pe McMahon
decât Phil Mushnick, editorialist de la New York Post.
Știau că pot scăpa basma curată de tot.
Nu de orice, de tot.
Și au forțat nota. La maximum.
O să coborâm, apoi mergem mai jos.
Iar apoi mergem și mai jos.
A fost o abatere de la standarde dincolo de ce făcuserăm înainte,
dar tot era ceva destinat familiilor.
Nimeni n-a fost ucis.
The Rock e în sicriu!
N-a fost niciun viol.
Vino, violatorule!
Fără cuțite, arme sau ceva de genul ăsta.
Priviți o scenă de castrare simulată recent.
Deci era încă destinat familiilor,
poate pentru o familie de adulți, nu pentru copii.
Vorbeau în doi peri. Ziceau: „Nu ne adresăm copiilor”,
dar publicul era format din copii.
Așadar unii ziceau: „Trebuie să nu aveți o influență negativă asupra copiilor.”
„Nu ne mai adresăm copiilor ca în trecut.”
Bine.
Cred că grupul-țintă erau tinerii.
Figurine, păpuși.
Nu sunt cumpărate de adulți. Sunt pentru copii de opt, zece ani.
Sincer, copiii au acceptat Era Atitudinii.
- Suge-o! - Suge-o!
Vedeau ceva ce nu trebuiau să vadă.
Era Atitudinii a atras copii în multe feluri.
Mi-aș fi lăsat copiii să se uite? Da, probabil.
E un monstru național care trebuie oprit.
Directorul are dreptul la o părere.
VINCE McMAHON, WWE
Și eu am dreptul.
Ne-am dori ca părinții și toată lumea să-și exercite libertatea de a alege.
La naiba, e America! Du-te în lumea ta!
Dacă nu-ți place, schimbă canalul. Nu te uita la noi.
Eu am fost cel care spunea:
„Nu ne spune să-ți creștem noi copiii. Crește-i tu.
E vina ta dacă-i influențează televizorul.”
Dacă ai o fiică...
Au fost momente când puteam fi mai puțin duri
cu femeile.
Gata cu zâmbetele, dă jos textilele!
Doamne!
Am continuat să depășim limitele în ceea ce privește gustul.
Multe lucruri erau îndoielnice.
Arăți bine în genunchi, Chyna. Pare o poziție naturală.
Femeile erau incredibil de exploatate,
dar publicul era masculin.
Adolescenții vedeau femei
și, din perspectiva marketingului, a avut succes.
Femeile din Era Atitudinii nu erau considerate luptătoare.
Fetișcane. Cam așa erau privite atunci.
Sable era o pionieră în WWE, ca să zic așa.
Știa exact care e rolul ei.
Lumea o cunoaște drept Sexy Sable,
dar a avut și o contribuție sportivă la spectacol,
fapt trecut cu vederea, căci nu era normal,
nu era acceptabil pentru femei.
La sfârșitul anilor '90 era Jerry Springer.
Când credeai că le-ai văzut pe toate, răul devine și mai rău.
Erau catastrofe la televizor.
Howard Stern era uriaș.
Le-o trag lui Bonnie, Jill și Brandy.
Era Atitudinii reflecta ce se întâmpla în lume.
Societatea de atunci era mult mai sexy și reflectam asta în toate felurile.
Unele lucruri...
Meciuri în chiloți și sutien... nu cred că s-ar mai potrivi azi.
Pe atunci, asta era la televizor.
McMahon face parte din epoca lui.
Diferența e că se află într-o poziție distinctă,
unde întărește acele tendințe,
în loc să le schimbe sau să le transforme în altceva.
Am făcut, mai mult sau mai puțin, ce se făcea în această industrie.
De multe ori, sfertul de oră de aur,
cea mai mare audiență din acel segment o aduceau femeile.
Mult mai mare decât a unor meciuri mari.
Simțeam nevoia să fim îndrăzneți, pentru că așa era televiziunea atunci.
Transmitem în direct
și Vince nu poate face nimic în privința asta.
Mereu am fost în slujba publicului
și, desigur, am mers prea departe în unele cazuri.
Dacă te uiți în urmă, vezi ce nebunie a fost
și spui: „Nu trebuia să faceți asta”
sau „A fost nepotrivit” sau...
A fost.
Cine e mai rău, cel care a făcut-o sau cei cărora le-a plăcut?
Nu știu.
Sunt Jim Ross în Zona Războiului!
Aici, lângă ring, sunt alături de James Cornette.
Proprietarul WWE se apropie...
Owen Hart,
îți ordon să vii în acest ring chiar acum!
Uite-l acolo!
Vine, dar vine la datorie sau la luptă?
După situația cu Bret Hart, am vorbit cu Owen
și i-am zis: „Vrei să rămâi la noi sau vrei să pleci cu Bret?”
A zis că rămâne.
E timpul să fac ce am de făcut,
adică să rămân aici, în World Wrestling Entertainment!
Când am mers la WCW și Owen a rămas, nimic nu mai era la fel.
Credea că sunt supărat pe el.
Chiar l-am înțeles pe Owen
și mă simțeam prost că era în situația în care se afla.
Owen n-a avut nicio legătură cu mine sau Vince,
dar urma să plătească,
iar ei i-au umilit personajul
cât de des au putut ca să mă atace.
Ipoteza că am face ceva împotriva lui Owen
pentru că a plecat Bret ne arată cum e Bret.
„Serios, Bret? De ce am face asta?
Nu ne pasă de tine. Ai plecat. Îl facem pe Owen vedetă.”
Ce? Ce-i asta?
Așa că au făcut o poveste cu el.
I-au zis: „Vei fi iar Blue Blazer
și vei fi un erou tont și neîndemânatic.”
23 mai 1999.
Poți vorbi despre ziua aia?
Era Owen.
Oameni buni, vă prezentăm un interviu făcut mai devreme.
Avem probleme mari aici.
Blue Blazer, ai un meci important azi...
Am fost în direct într-un interviu cu Owen.
Urma să-l coborâm pe Owen,
într-un fel de rapel din tavan.
Owen trebuia să zboare,
cum am mai făcut, de pe grinzile clădirii.
Mă uitam la interviu
și am auzit pe cineva spunând: „Owen e în ring.”
Zic: „Ce naiba face?”
Eram în avion și am simțit ceva.
Ceva m-a copleșit
și îmi amintesc că am zis: „S-a întâmplat ceva rău. Simt asta.”
Doamnelor și domnilor, într-o transmisie în direct se pot întâmpla multe.
Uneori nu e ceva bun.
Blue Blazer e Owen Hart
și urma să facă o intrare spectaculoasă, ca un supererou, de pe grinzi,
dar ceva nu a mers bine.
Slavă Domnului, pentru public, că eram în pană de curent.
Deci nu au văzut. Slavă Domnului!
Când s-au aprins luminile, l-au văzut pe Owen în ring,
iar personalul medical lângă el.
Ne-am întrebat dacă Owen mai era în viață.
Sigur că putea fi.
Jerry Lawler s-a întors aici.
King, le-am reiterat fanilor că asta nu face parte din spectacol.
Suntem aici să ne distrăm, dar acum nu e nicio distracție.
Nu. Situația nu e deloc bună.
Jerry Lawler a zis: „Bruce, cred că a murit.”
Mi-am zis: „Nu.”
Mă întrebam: „Cum poți spune asta?”
Polițistul de lângă mine m-a tras de-o parte.
Vince era acolo și ne-a anunțat că l-au declarat mort.
Am această responsabilitate nefericită
de a anunța că Owen Hart a murit.
Owen Hart a murit în mod tragic în urma accidentului de aici.
Trebuia să iau decizia dacă spectacolul continuă sau nu.
Publicul n-a văzut ce s-a întâmplat.
Dacă ar fi văzut, trebuia să oprim spectacolul.
N-a făcut anunțul în direct. Nu mi s-a părut potrivit.
Oamenii ăia au venit să vadă un spectacol. N-au venit să vadă pe cineva murind.
Eu, ca om de afaceri,
zic: „Să continuăm. Să continuăm spectacolul.”
În primul rând, Owen Hart, mă rog pentru tine, amice.
Și eu la fel.
Val Venis, ai urmărit cățelușii ăștia.
Am vești pentru tine.
Sunt cățelușii mei și au fost mereu.
N-ar fi trebuit să continue.
Unul dintre prietenii tăi tocmai a murit.
A murit în ringul ăsta,
sângele lui e acolo, iar noi luptăm,
pentru un public care nici nu știe,
cu inima frântă.
Te ocupi de divertisment
și ai lăsat distracția să continue cu sângele lui Owen Hart încă în ring.
E lipsă de respect pentru Owen Hart.
Au fost multe comentarii negative
despre continuarea spectacolului.
Știu de la luptătorii implicați
că l-au dus pe fratele meu mort...
pe lângă luptători și i-au împins pe aceștia pe ușă:
„Mergeți! Voi urmați.”
Desigur, Bret se simte ca un frate.
Avea tot dreptul să spună ceva negativ despre compania noastră.
Cred că, dacă ar fi căzut Shane McMahon din tavan
și s-ar fi împrăștiat pe saltea, Vince n-ar fi continuat spectacolul.
Dacă aș fi fost eu, nu doar fiul meu,
dacă aș fi fost eu cel „împrăștiat”, cum a spus Bret,
aș fi vrut să continue.
Scoate-mă de acolo și lasă spectacolul să continue.
Aș face-o cu mine și aș face-o și azi.
Mi-a fost foarte greu să accept atunci.
Mă gândeam că poate l-au ucis ca să se răzbune pe mine.
La ora 10:01 în această dimineață,
avocatul meu a intentat proces pentru deces din culpă
în cazul soțului meu.
În privința lui Owen, ne-am înțeles la proces cu soția lui
și apoi am aflat, ceea ce am crezut mereu,
că nu fusese vina noastră.
Din păcate, dispozitivul pe care îl foloseau era defect,
iar producătorul știa că e defect
și l-am dat în judecată.
I-au anchetat pe Vince și pe WWE mult timp.
Un polițist din Kansas City m-a sunat
și mi-a zis: „Am promis că te sun
și vreau să-ți spun că nu e nicio infracțiune.
A fost un accident oribil.”
Când am auzit asta, mi-am zis: „Bine, a fost un accident.”
Cred că, în sinea mea, l-am iertat pe Vince.
Aveam multe motive să am probleme cu Vince,
dar erau la nivel profesional, nu personal.
Vor fi schimbări în wrestling din cauza asta?
Sper.
Nu suntem atât de porniți împotriva wrestlingului,
dar suntem dezamăgiți de întorsătura din wrestling
din ultimii doi ani
și e păcat că fanii au devenit ca niște câini sălbatici
care vor tot mai mult.
În acel moment, cu toții depășeam limitele.
- Ai grijă! - Doamne!
Toți sunt dispuși să facă orice.
Nimeni nu spune: „Nu fac asta”,
„E prea periculos”,
dar, la un moment dat, ce e mult e mult.
Arde! Stingeți focul!
Vrem să le oferim fanilor ce vor.
Probabil că forțăm nota acum,
dar cine știe ce va urma?
Sfinte Sisoe...
ÎN 2000, MARTHA HART A AJUNS LA UN ACORD CU WWE.
ÎN 2003, WWE A AJUNS LA UN ACORD
CU PRODUCĂTORUL ECHIPAMENTULUI FOLOSIT DE OWEN HART.
Subtitrarea: Marcel Negrău