Den shakespearske tragedien i denne historien
er at den store suksessen Vincent Kennedy McMahon har nytt,
ble drevet av den overkompenserende oppførselen
som var et resultat av et opprør mot de tolv grusomme første årene hans.
Og å unnslippe den mishandlingen har vært hans livsoppgave,
ved å skape en atmosfære
der han er uangripelig og usårbar for krefter utenfra,
og med full kontroll over sin egen skjebne.
Det vi vet om Vince McMahons barndom,
vet vi bare fra Vince McMahon.
For lenge siden snakket han om den i et intervju med Playboy,
og han nevnte fysisk mishandling
som stefaren påførte ham,
og han hintet til seksuelle overgrep
som han antydet at moren sto for.
Jeg liker ikke å se bakover.
Jeg vet ikke om jeg er redd for å se tilbake. "Hva ligger der?"
Barndommen min var som den var.
Det var tøft. Det var slåssing, konflikter og incest,
og du liker det ikke,
men jeg følte at som barn, når man fikk juling,
når han stoppet, og man enda pustet og enda levde, hadde man vunnet.
Fra et psykologisk synspunkt,
når du mishandles som barn, er tendensen å mishandle.
Det er bare en unnskyldning.
Jeg har aldri trodd på det.
Alt som er råttent, alt fælt som skjer med deg,
bli kvitt det.
Kommer det frem av og til? Ja. Gjør det vondt av og til? Ja.
Men legg det for faen bak deg og gå fremover.
FAMILIEBEDRIFTEN
Beklager.
Nå skal dere for første gang få se
Shane og Stephanie McMahon, Vince og Linda McMahons barn,
snakke om hvordan det er å vokse opp i rampelyset.
Jeg vil gjerne vite hvordan det var å vokse opp som en McMahon?
Vil du begynne? Kjør på.
Som Vince McMahons sønn, vokste jeg opp i en interessant verden.
Jeg ville alltid jobbe i bransjen,
og særlig med driften.
Jeg begynte veldig ung.
Jeg husker jeg var i publikum og bak scenen.
Jeg var overalt og tok alt til meg.
Jeg feide ringen. Jeg tok utøvernes jakker ut.
Én...
Og så ble jeg dommer og ringkunngjører,
og du begynner å få større roller.
Shane og Mr. McMahon!
Mitt engasjement som utøver startet som et surrogat for min far.
Så du Shane holde tauene for faren sin?
Hvis faren min gjorde noen sint, kom du ikke direkte til sjefen.
Du måtte gjennom flere lag.
Det slo an, og alle hadde det gøy, og vi bare gikk for det.
Et stort kor av buing for vidundergutten,
tronarvingen...
Og jeg elsket det,
å kunne gjøre noe jeg alltid har ønsket å gjøre
siden jeg var liten.
- Shane! - Shane McMahon!
Slik begynte familiedynamikken å vokse,
og så kom Vinces datter.
La meg bare avbryte litt, er du snill.
Jeg har alltid villet være en del av firmaet,
og jeg er så stolt av å være det i dag.
Oppveksten var helt fantastisk,
og jeg følte det som barn.
Det var det mest spennende å være med på.
Utrolig!
WWE har alltid vært polariserende, og da jeg vokste opp,
var enkelte glad i meg på grunn av hvem pappa var,
mens andre overså meg fullstendig på grunn av hvem pappa var.
Vince McMahon, flankert der av sin unge datter, Stephanie McMahon.
Når ble det først snakket om at du skulle ha en figur?
Det var etter college.
Slapp av, ikke noe press. Alt blir bra.
- Skal du være forsiktig med meg? - Uten tvil.
Det ble tatt en beslutning på svært kort tid
om å prøve og se hvordan det gikk.
- Jeg er med! - Nei!
Da Steph begynte å jobbe med oss, eskalerte det utrolig fort.
Det var en historie
der Steph skulle gifte seg med utøveren Test.
Men skribentene visste ikke hva resultatet ble.
Det kom aldri noen ende på historien.
Så jeg fikk en ide jeg fortalte Vince om.
Dere burde ta en titt på dette.
"Hva om jeg var på utdrikningslaget, dopet drinken hennes
og giftet meg med henne
på en av de drive-thru-greiene i Vegas?"
Han sa: "Jeg elsker det."
- Herregud! - Jeg hater deg!
Og han skulle si:
"Og Vince, spørsmålet er ikke om..."
...men hvor mange ganger vi fullbyrdet ekteskapet?
Herregud. Jeg kan ikke tro det.
Første gang vi var på TV igjen etter alt dette,
vendte publikum seg mot henne og messet "hore".
Hore!
Og Vince, mens de angrep henne, så på meg og...
Det betydde "penger".
Hore!
Jeg hadde et stort smil om munnen, for det betød at publikum deltok.
Når publikum deltar, elsker de det du gjør.
Hore!
Så Stephanie ble en flott skurk.
Hun var villig til å gjøre alt.
Hun har alltid sagt: "Hva enn du vil, pappa."
Hun visste hva jeg prøvde på.
Hvis noen vet noe om å knulle, er det deg.
Da karrieren min var nyere,
gjorde jeg alt han ville.
Slipp henne! Se på dette!
Jeg ser tilbake på noe av det jeg gjorde og tenker: "Tenk at jeg gjorde det."
Ja, absolutt.
Syntes du det var rart at faren din ba deg gjøre det?
Ja, noen ganger syntes jeg det var litt rart,
men det var en annen tid i bransjen.
Hore!
Av alt det rare jeg har opplevd,
fra jeg var en fan til der jeg er nå,
var nok familiebiten det rareste.
Dere er lovlig gift.
Etter denne historien,
der Steph gifter seg med meg i hemmelighet mot sin vilje,
begynte McMahon-Helmsley-æraen,
og nå drev vi WWE.
McMahon-Helmsley-æraen.
Der var jeg med henne hver dag.
Og slik ble vi kjent med hverandre.
Jeg fikk ikke date utøverne våre,
men ironisk nok var det faren min som førte oss sammen.
Paul, et fantastisk menneske, han og jeg var venner,
og jeg pleide å si: "Steph, du må finne noen,
en ekte mann, noen som Triple H."
Så sa broren min: "Ikke Triple H."
Så sa pappa: "Nei, selvsagt. Ikke Triple H,
men en akkurat sånn."
Shane var veldig imot det. Kraftig imot det.
- Kom an. - Jeg blir kvalm.
Hei, brødre... Gi meg en klem.
Første regel i historiefortelling.
"Ikke date sjefens datter."
Shane kom og sa: "Lar du datteren din date en wrestler?"
"Shane, det er den jeg er.
Jeg wrestler og opptrer. Vet ikke hva du mener."
Så for meg var det logisk at Stephanie datet og giftet seg med
en som Paul.
Etter hvert
var det øyeblikk der Vince
bare var Vince McMahon,
til og med da vi så etter et sted å holde bryllupet på,
foreslo han i fullt alvor å sende det på betal-TV.
Hva om Stephanie og Pauls bryllup ble sendt direkte på betal-TV?
Folk ville kjøpt det. Det hadde vært supert.
Og Steph sa: "Nei."
Og da Steph sa: "Absolutt ikke", sa han: "Egoistisk.
Tenk du skal være egoistisk."
Så satte Vince opp Vince mot Steph
i en gatematch
seks dager før det ekte bryllupet.
Han vil ydmyke datteren sin!
Jeg husker at mamma truet pappa med
at om jeg hadde blåøye eller knekt ankel i bryllupet,
ville hun skille seg på flekken.
Jeg hadde selvsagt verken blåøye eller knekt ankel.
Jeg ble kanskje kvalt til jeg svimte av, men det er noe annet.
Ja, galskap. Ren og skjær galskap.
Hva slags familie giftet jeg meg inn i?
Ikke sant?
Dere må være overhodene
i den mest dysfunksjonelle familien på planeten.
De skapte en såpeopera rundt McMahon-familien,
og barna ble veldig populære utøvere. Skikkelig populære.
Hvor var Linda i denne perioden?
Hun var en stor del av alt dette.
Linda McMahon!
Linda var svært viktig i selskapet.
World Wrestling Entertainment er kjent som Vince McMahons selskap.
Navnet du sjelden hører, er Linda McMahon,
og hun er daglig leder i denne bedriften.
Det var ikke mange titler da jeg ble med.
Vince var sjef, og Linda var nestsjef.
Linda tok seg av driften. Vince tok seg av det kreative og visjonen.
Moren min introduserte meg for Linda, min kone.
Jeg tror jeg var 16.
Linda vokste opp i middelklassen.
Begge foreldrene jobbet, fine hus.
Ikke rike, men ordentlig middelklasse,
og det tiltrakk meg.
Han var kjent som en bad boy fra videregående,
og jeg var helt motsatt.
Og vet du hva? Jeg likte det.
Linda var 17 da vi giftet oss, så hun var veldig ung.
Jeg lovet henne å alltid elske henne
og at det aldri skulle bli et kjedelig øyeblikk.
Jeg har virkelig holdt det løftet.
- Herregud! - Å nei!
Herregud!
Dette vil gjøre meg mer vondt enn deg.
Ta henne! Hva?
Mamma ville aldri være på TV. Aldri.
Hun hatet å være på TV.
Hun sa: "Vince, ikke sett meg i denne situasjonen. Jeg kan ikke spille."
Av oss fire, trives nok jeg dårligst foran kameraet.
Og jeg er langt fra så god til det som Shane, Stephanie og Vince.
Gratulerer, Triple H.
Hun spilte dårlig, og hun visste det, men Shane, Stephanie og jeg var med.
"Vi kan bruke deg som en figur."
Så la oss gå rett på sak,
og la meg presentere min kone, Linda,
fulgt av den vakre Trish.
Jeg havnet i wrestlingbransjen på en uvanlig måte.
Jeg var fitnessmodell.
Fitnessmodell, kjent fra omslaget på Muscle.
Trish Stratus.
Jeg var en fan i oppveksten og elsket at Cyndi Lauper kom
med Wendi Richter. Bare: "Herregud!" Å se en kvinne i ringen var veldig kult.
Men da jeg startet i 2000,
var kvinnenes rolle veldig seksuelle, vil jeg si.
Vel, Trish.
Mr. McMahon.
En av mine første historier var at jeg var sammen med Vince McMahon.
Å få jobbe med sjefen, med Mr. McMahon,
var en enorm mulighet.
Jeg var kjempegira.
Ja.
Historien var ikke:
"Du skal være Vinces elskerinne...
Jeg har vært slem, Vince.
Jeg fortjener ris.
...og til slutt skal du dope ned kona hans."
- Du doblet vel Lindas dose? - Absolutt.
De sa det ikke sånn. Jeg ville sagt: "Hva skal jeg gjøre, sa du?"
Det utviklet seg. "La oss se hva vi kan gjøre med dette",
og det tok noen interessante vendinger.
Hør på dette.
Jeg kysset Trish Stratus foran min kone i en rullestol.
Å nei. Herregud.
Grunnen var å vise hvor avskyelig jeg var. Man kan ikke bli mer avskyelig enn det.
Vi var veldig klar over hva vi gjorde for å fyre opp under historien,
og Linda tok det helt greit.
Hun var med på det. Alle var med på det.
Det var en scene der jeg kysset Linda.
Linda fant på det.
Hun sa: "Folk ville mislikt det om du kysset meg på hodet."
Du må provosere frem følelser,
om det er sinne, lykke,
eller til og med avsky, hvis den slemme gikk over grensen.
Men alt handler om følelser.
Gledelig valentinsdag, Linda.
Affæren på skjermen med Trish.
Hvordan reagerte familien på den?
Jeg tror ikke familien vår protesterte på det,
for de visste at jeg var en figur.
Trish var en figur.
Jeg husker ikke at noen hadde et problem med det.
Om noe sies om moren min, er min første reaksjon "nei".
Mamma er hellig for meg, så jeg likte ikke det der.
- Shane sa han var litt... - Hvem? Ok.
Shane er mer konservativ enn oss andre, så Shane kan ha hatt et problem med det,
for han kunne si: "Vent litt. Dette begynner å bli for ekte."
Jeg tenkte: "Det er en historie. Figurer som underholder publikum.
Bare spill med."
Femten år senere gjør jeg intervjuer, og vi snakker om gode, gamle dager,
og det slår ikke feil.
Hver gang er det: "Det var jo en gang..."
Jeg sier...
"...da du gikk ned på alle fire og bjeffet som en hund."
Jeg er så lei for det!
Er du lei for det?
Vet du hva? Hvis du er så lei for det,
bevis for meg hvor lei deg du er.
Ned på alle fire som en hund!
I himmelens navn.
"Bjeff som en hund"-scenen er veldig minneverdig, og det var...
De skulle aldri gjort det.
Jeg hadde en hund før, og den tispa gjorde alt jeg beordret henne til.
Kom deg ned, for pokker!
Det er for mye!
Bjeff som en hund. Kom igjen. Si at du er lei for det.
Det segmentet med bjeffingen, de vil at jeg skal si: "Det var grusomt."
Men det var den følelsen vi ville gi dere. Skjønner dere ikke det?
Hvis du virkelig er lei for det, Trish, ta av deg klærne!
Ja!
Ta dem av nå, sa jeg!
Hva slags mann er... Dette er...
Det var et flott eksempel der en skurk slo to fluer i én smekk,
for samtidig
som han fikk alle til å skjønne at vi skulle hate ham,
ga han dem et puppeshow.
Er du lei for det?
Ta av deg BH-en, og ta den av nå!
Å vite at han gjør noe feil
står ikke i veien for gleden ved å se henne bli ydmyket.
Jeg syntes segmentet sugde da jeg så det, men du vet,
wrestling var hovedsakelig for menn,
menn som fantaserte om sexy kvinner,
men samtidig hatet dem fordi de aldri kunne få dem.
Derfor var det kult å se sexy kvinner bli nedverdiget
for mange av dem.
TRISH SUGER
Det er en stygg måte å si det på, men sånn var det.
Vi visste at vi viste en ømtålig scene til tilhengerne.
Vi visste den ville bli snakket om, tolket og feiltolket.
Vi visste det.
Greia er at da vi gjorde det,
visste vi at han fikk svi på WrestleMania, den største scenen.
Alt utspilte seg på WrestleMania
i en kamp mellom Shane og pappa.
Det var sønn mot far,
og i et hjørne var kjæresten min, Trish.
Historien.
Og i Shanes hjørne var Linda, kona mi.
Jeg måtte stoppe mishandlingen som skjedde med mamma.
Jeg orket ikke mer, og det stemte.
Søsteren min tok den andre siden, iskald, som faren min.
FAMILIEPRINSIPPER
Jeg var så nervøs før den kampen,
for jeg hadde aldri slått faren min. Det var alltid den andre veien.
Da jeg var yngre, pleide pappa og jeg å wrestle.
Én gang tok faren min tak i kjøttet rundt ribbeina mine.
Han tok huden og alt sammen.
Jeg sa: "Å!" Da jeg gikk bakover, tok han meg i håret og dyttet meg,
og jeg sa: "Du jukset! Du kan ikke gjøre sånn!"
Han sa: "Det er sånn jeg lever. Jeg jukser og vinner."
Han sa: "Lær deg det. Nå og da må du jukse."
Og jeg sa: "Ok."
Før kampen fikk jeg litt panikk.
Jeg tenkte: "Jeg klarer ikke."
Jeg ba Shane slå meg, og han sa: "Jeg klarer ikke."
"En ørefik. Det klarer du." "Nei, jeg klarer ikke."
Jeg kan gi deg en.
Klapper til sin egen sønn.
Bjella ringte. Faren min slo meg fire ganger i ansiktet.
Med én gang.
Jeg slo ham litt, fikk oppmerksomheten hans.
Og han bare: "Ok, ikke noe problem nå."
Og jeg bare...
Øynene mine hovnet straks opp. Jeg tenkte: "Kan bli lettere enn antatt."
- Ikke slå... Skjermen min! - Herregud!
Stopp, Shane!
Det var årets WrestleMania-øyeblikk for meg.
Jeg kunne ta til motmæle mot Vince McMahon og alt han sto for.
Jeg husker jeg jobbet med ham da.
Han sa: "Ikke hold igjen."
Det gjorde jeg ikke.
Vince oppdager nå at hans neddopede kone, Linda, er her!
Under kampen mot Shane reiste Linda seg sakte.
Rett i McMahons familiejuveler!
Det var et hardt spark, så vi måtte avslutte.
Vent litt. Vince er i ett hjørne, Shane er i et annet.
Publikum elsker at det ser ekte ut.
Herregud!
Noen ganger er det ekte.
Dette er ekte McMahons.
Når du bygger opp spenningen og disse figurene,
føles det så godt når du kommer til historiens klimaks.
Shane McMahon har beseiret sin far
i en djevelsk gatekamp her på WrestleMania!
Ingenting var tabu for Vince.
Hva er ekte og ikke? Spiller ingen rolle.
Om det genererer penger, om det genererer interesse,
alt som styrker bedriften, er tillatt for ham.
Gi moren din en beskjed, nemlig at snart,
straks skilsmissen er ferdig, blir det en ny Mrs. McMahon.
UNNA VEI, VINCE
En barmfager en som kan holde tritt med min seksuelle appetitt.
Vince var en mester i å skyggelegge historier.
Han kunne vri på noe som var ekte,
og så tok han det gradvis
til et sted der man ikke visste hva man skulle tro og ikke.
Du skylder meg, Sable.
Og når folk som deg skylder meg noe...
...pleier jeg å innkassere.
Sable er nok en, hva gjelder suksesser innen markedsføring i en kort periode,
en av de mest undervurderte figurene de har hatt.
Hun trakk virkelig opp seertallene.
Når Sable kom på lufta, slo en halv million folk på TV-en.
Den eneste som klarte det bedre, var Austin.
Men hun forlot da hun var som mest populær og saksøkte selskapet.
I dette hjørnet, tidligere WWE-mester i kvinneklassen, Sable.
Hennes motstander, Vince McMahon.
I sentrum for striden, et søksmål verdt 110 millioner dollar
som blant annet dreide seg om seksuell trakassering.
Så de ba deg gjøre ting du ikke ville.
- Ja. - Mer eller mindre. Ok.
De tvang meg til å gjøre ting jeg ikke ville.
Sable saksøkte deg og WWE for 110 millioner dollar,
og hevdet at hun blant annet følte seg nedverdiget.
Tror aldri jeg har bedt henne gjøre noe nedverdigende.
Over til et annet søksmål, hvem var Sable, og hva var hennes rolle i organisasjonen?
Jeg husker ikke stort om Sable hva angår søksmålet.
Husker du ikke beskyldningene eller hva utfallet ble?
Nei. Det er uklart for meg. Jeg vet bare at hun kom på jobb igjen, så...
Stephanie McMahon, jeg vil du skal møte din nye assistent, Sable.
Får Sables kropp deg til å glemme
at Sable saksøkte firmaet for flere millioner dollar?
At Sable fulgte i fotsporene
til alle som har saksøkt firmaet?
Hun bryr seg bare om penger. Det er alt Sable bryr seg om.
Og hva saksøkte Sable oss for? Hun saksøkte deg og meg!
For seksuell trakassering!
Greia med Vince er at Vince gjør hva som helst
om det gagner forretningene, selv å ansette en som har saksøkt ham.
Vel, det er vel et par måter å takke deg på.
Hva med å starte med dette?
Da hun kom tilbake, var det en historie der figuren din
hadde en affære med henne.
- Med hvem? - Med Sable.
- Jeg? - Du.
- En historie. - En historie.
Herregud.
Siden det er i ringen,
kan vi vemmes av det han sier og gjør for underholdningens skyld,
men vi har mangel av bevis for en påstand, for det er wrestling, en forestilling.
Vi tar for gitt at Vince McMahon i sin konstruksjon av Mr. McMahon
har dratt veksler på sin egen historie
for å appellere til oss.
Husker du i 2001, da du ble intervjuet i Playboy?
Ja.
EKSTREMT INTERVJU - VINCE MCMAHON
Der snakket du om ulike elskerinner.
PLAYBOY: VAR AFFÆRENE DINE PÅ ULIKE TIDSPUNKT ELLER SAMTIDIG?
MCMAHON: ULIKE TIDSPUNKT.
MCMAHON: DET KNUSTE [LINDA]...
Jeg lurte på hvorfor du snakket om det.
Jeg følte at jeg var ærlig i den artikkelen.
Jeg spilte ikke en figur da.
Det var en ærlig reaksjon
på spørsmålene som ble stilt.
MCMAHON: SEXEN VAR FANTASTISK, MEN FØLELSESMESSIG ANGRER JEG.
PLAYBOY: ENDRET DU DEG?
MCMAHON: JEG LÆRTE OM KONSEKVENSENE AV ET SEKSUELT FORHOLD
Følte du at du i noen av historiene som kom senere
inkluderte de elementene fra livet ditt?
Eller var det helt separat?
Helt separat.
Igjen, jeg som et menneske
er ikke den figuren,
selv om folk noen ganger tror vi er den samme, på gøy,
men likevel, nei.
Vince McMahon har hatt ett fullstendig monogamt forhold
i hele sitt liv,
og det er med firmaet han har bygd opp.
Det er hans lidenskap. Det er hans kjærlighet og hans mester.
Vince eier ikke selskapet.
Dette selskapet eier Vince McMahon.
Og han tjener det av hele sitt hjerte, med all sin lidenskap og med livet sitt.
Og om det sårer hans kones følelser, Stephanies følelser,
Shanes følelser, hans fars følelser eller hans egne følelser...
Synd for dem.
OKTOBER 2000
Med wrestlingens popularitet på topp,
stakk eierne i WWE hodene sammen, og de vil nå selge aksjer i sirkuset sitt.
WWE skal på børs.
WWE BØRSNOTERT
Å gå på børs betydde mange ting.
Det gjorde oss stuereine, men hovedgrunnen var forretninger.
Mengden penger selskapet hadde tilgang til
lot oss gå inn i kasinobransjen.
WWE-KASINO ERSTATTER DEBBIE REYNOLDS HOTEL
Det ga oss innpass i restaurantbransjen.
Wrestlingfans gikk amok
på åpningen av en ny restaurant og bar på New Yorks Times Square.
Vi er midt i smørøyet. Der vi hører hjemme.
Så den investeringen
kan du flytte rundt, du kan reinvestere i deg selv, så klart,
noe vi alltid har gjort,
og du kan se på andre ting som kan ha verdi.
Velkommen, alle sammen, nok en gang, til WCW!
31. JULI 2000
Kidman og The Franchise tar sin personlige vendetta med til ringen
i en Viagra-på-pinne-kamp.
I 2000 hadde WWE solid kontroll på Monday Night Wars mot WCW.
Vi lo bare av det.
- Herregud! - Munnen hans er stappet med Viagra.
Det var en lang, seig nedtur.
Mange folk hadde ansvaret,
og det traff et bunnivå.
Det er masse småkaker der!
Det føltes ikke som om WCW prøvde.
Fra et krigsperspektiv slåss guttene så hardt de kunne,
men jeg tror ikke du kan vinne en krig
uten riktige folk i kommandosentralen som tar riktige avgjørelser.
Ut av kontoret mitt.
Jeg utfordrer dere. Gjør det riktig. Jeg utfordrer dere.
Gjorde Eric Bischoff mye riktig? Kanskje.
Gjorde han mye feil? Ja.
Han var sjefen, men han mislyktes.
Det ville være lett å si: "Se på Eric.
Han var så vellykket, men lot suksessen gå ham til hodet."
Jeg forstår at noen kan si det,
men det er også noen som ikke aner
hva som foregikk i kulissene.
Det er fødselen til verdens største medie- og underholdningsselskap.
Fusjonen verdt 7,5 milliarder dollar av Time Warner og Turner Broadcasting
er fullført.
Det var blitt så ille internt hos WCW grunnet fusjonen mellom AOL og Time Warner
at jeg satt der med tolv, fjorten sjefer jeg aldri hadde møtt
som sa hvordan jeg skulle gjøre wrestling, når ingen av dem hadde sett på det.
Herregud!
Ingen av de sjefene ville ha WCW som en del av AOL-Time Warner.
Wrestling var for uutdannede, selv om det var enormt populært.
Er det slutten på en æra?
De sier at fusjonen skjedde, og de ville ikke ha wrestling.
Det er en unnskyldning. WCW var elendig.
Det er geriljakrig i et basseng!
Her kommer Buzzkill!
Nummer 69...
Jeg husker at jeg ble fortalt
at om seertallene var som de var og vi ikke tapte penger, var alt ok.
Da de begynte å tape mye penger,
ja, da ville de åpenbart selge.
Det ga Vince en mulighet.
Hør på meg, ok?
Firmaet fikk en telefon fra Turner som sa: "Vi vurderer å selge. Interessert?"
Svaret er "ja".
Og på omtrent tre dager
endret hele bransjen seg.
Jeg tenker ofte på Ted Turner.
Han sa: "Når det gjelder konkurransen, skal jeg knuse ham som et insekt."
Det skjedde ikke.
Vince kjøpte selskapet for 2,5 millioner dollar,
som han sikkert tjente inn en million ganger.
Han skjøt gullfuglen.
Jeg var heldig som var på charterflyet
den kvelden han kjøpte WCW.
Vi feiret på den flyturen.
Jeg husker at flyturen var reinspikka galskap.
Men neste dag?
Forretninger som vanlig.
Det skjedde veldig stille fra bedriftens side.
Men måten vi formidlet oppkjøpet av WCW til hele tilhengerskaren på,
det var direktesendt.
WCW NITRO DIREKTESENDING 26. MARS 2001
Tenk det.
Her er jeg på WCW-TV.
Hvordan kan det skje?
Det er bare én måte.
Det var nemlig bare et tidsspørsmål
før jeg, Vince McMahon, kjøpte opp konkurrenten.
Det stemmer. Jeg eier WCW.
I forhandlingene ba jeg om
to direktesendte show på ulike kanaler samtidig.
Vi hadde to direktesendinger samtidig, WCWs siste Nitro i Panama City,
og WWE var i Cleveland.
Det var den store avsløringen.
Vinneren av Monday Night Wars, mine damer og herrer,
Vincent K. McMahon!
Publikum var sjokkert.
Og vi klarte å gjøre dette uten at det ble lekket.
Dere vet jo selvfølgelig
at jeg har kjøpt opp WCW.
Jeg var fristet til å se det, men jeg klarte ikke.
Det ville være å endelig innrømme at jeg var slått,
og jeg klarte ikke.
Du må ta konkurrentene rundt halsen,
og du må klemme livet ut av konkurrentene.
Som jeg gjorde med WCW!
WWE YDMYKER WCW
Jeg får ingen stor glede av å vinne.
Det er veldig arrogant å si... Jeg forventer å vinne.
Det er ingen eufori av typen: "Ja. Jeg vant. Hurra."
Det skjer ikke. Det er tilfredsstillende, men jeg går videre.
Det var et enormt høydepunkt, for de fikk ham til randen,
og han gikk seirende ut av det.
Men på én side var det bittersøtt,
for Vince trives under press og når han har sunn konkurranse.
Det får frem det beste i ham.
Noe mangler når det forsvinner.
Nå er det en ny utfordring, som å starte en fotballiga.
Fans med fotballfeber får snart sulten stilt.
Det er en ny sport...
WWE-geniet Vince McMahon.
Han tar markedsføringsgeniet fra ringen til banen.
I dag kunngjør vi selvsikkert vårt nye merke, XFL.
Jeg kunngjorde ut av det blå at det ble en ny fotballiga.
Uforberedt, ikke i fotballbransjen, kan ikke stort om fotball,
men her var en mulighet til å spille fotball når NFL ikke gjorde det.
McMahon kaller det den mest spennende kampen i byen.
En helt ny fotballiga, og en med en helt ny holdning.
En liga der spillere må trene hardere og presse seg til yttergrensen.
Hans tanke den gangen
var å sprøyte underholdningsfaktoren inn i fotball.
Kameraer og mikrofoner på spillere og trenere i garderoben.
Jeg ville ha fotball folk kjente seg igjen i.
Lage figurer av alle sammen.
Det kan vi følge via TV,
fortelle de historiene, så man ble mer interessert i figurene.
Det blir en suksess av mange grunner.
Vi forstår USA. Vi vet hva USA vil se på.
Jeg kan ikke se at dette kan mislykkes.
Fra et utsolgt stadion i Las Vegas,
første uke av XFL.
Mine damer og herrer, dette er XFL!
XFL er modig!
Seertallene den første uka av XFL var fantastiske, enorme.
Fra mitt ståsted var det en suksess.
Nysgjerrige gjorde XFLs første kveld til en suksess,
med dobbelt så mange seere som annonsører forventet.
Svaret på: "Er folk villige til å eksperimentere
med en fotballiga ledet av McMahon?" var et rungende ja.
Alle ville se det.
Men når de så det, var kvaliteten på spillet dårlig.
Larry mot Hitmen-forsvaret fra 45...
De fikk kjenne det!
Den ble ikke slått bort, men mistet!
XFL åpnet med et brak på grunn av mye markedsføring.
Fotballen var ikke av høy kvalitet, men det plaget ikke meg.
Det var hele WWE-ånden som omga det.
Jeg syntes bare det var så dumt.
Og grovt.
Jeg elsker Amerika! Vi har de beste damene!
Folk tror jeg er snerpete om den slags,
men alt har sin plass.
Hvis det er litt vett involvert, om det er litt kunstnerisk eller smart,
eller et håndverk i det, bryr jeg meg ikke. Ok?
Jeg bryr meg ikke.
Men dette hadde ikke noe av det.
Noen spørsmål om målgruppen XFL prøver å appellere til?
Kall laget "Frustrerte menn fra Memphis som bor hjemme hos mor".
NBC trodde de hadde kontroll på pressen,
og at pressen ville være grei.
Alle sjefer i NBC ansvarlige for å ha skapt XFL
vil bli kastet i døden. Det stemmer.
XFL-SEERTALL SYNKER VANVITTIG
XFL var en katastrofe.
Da Vince satte seg ned med meg, hadde det notert det laveste seertallet
i historien av TV-programmer sendt i USAs beste sendetid.
Seertallene for XFL har gått ned 75 % fra første uke.
Jeg sa til Vince på bakrommet: "Du kommer til å få noen tøffe spørsmål.
Rettferdige, men tøffe." Han sa: "Greit."
Jeg trodde jeg skulle snakke om XFL og være vennlig.
Det var det de sa. Costas begynte å hamre løs.
Showet før kampen, særlig første uke...
- Noe av det dummeste... - Vi har ikke sånne.
Bob gjorde jobben sin godt.
Han tok meg.
- Kan jeg få avslutte? - Jeg spør jo deg.
Så hold kjeft og la meg svare.
Jeg svarer gjerne.
Jeg kjente at jeg nærmet meg.
Jeg kjente hendene mine og visualiserte
hvordan det ville være om de lå rundt hans lille hals.
Du vet ikke hva du snakker om.
Mr. McMahon-figuren er på en måte
en overdrivelse av trekk Vince har.
I det øyeblikket smeltet de kanskje sammen.
- Kan jeg få fullføre? - Absolutt.
Det jeg skal si, kompis. Med et stort smil.
- Dette morer meg. - Det morer deg. Du morer meg.
Jeg var sint på meg selv, jeg ble lurt.
Jeg burde skjønt det, men gjorde det ikke, som en idiot.
- Det er ikke nok WWE for den gruppen. - Nei.
Og ikke god nok fotball for de sportsinteresserte.
Jeg er en entreprenør, det er jeg som skaper dette selskapet.
Det er jeg som får selskapet mitt, og landet, til å gå rundt og rundt.
Jeg tar risikoer.
SPARKET!
Den første sesongen av XFL, viser det seg, blir den siste.
Ligaen slo aldri an hos publikum, og slett ikke hos kritikerne.
XFL mislyktes fordi det var et dårlig produkt.
I sine beste år
var WWE, på egne premisser, et veldig godt produkt.
Det var ikke dette.
Det stakk nok da XFL måtte gi seg etter ett år.
Du vet, Vince ga alt med det.
XFL-logoen folk så,
det var Vince som holdt XFL-ballen og så inn i kameraet.
Faen.
Det var dritkult.
På den tiden var det ikke bra.
Det ene etter det andre.
Og World Wrestling Federation kan ikke bruke "WWF" mer.
Det ble kastet i bakken av World Wildlife Fund i dag.
Da søksmålet kom,
kjempet vi imot, som i de fleste søksmål.
Og vi tenkte: "Vi kommer ikke til å vinne."
De hadde brukt initialene WWF lenge før oss.
Så det ble endret fra WWF til WWE siden vi drev med entertainment.
Det var ikke nødvendigvis bra at vi måtte endre navn.
Jeg ville ikke endre det, men vi kunne ikke gjøre noe med det.
Når noe er over, må man gå videre.
INGEN NY VÅR FOR XFL, LIGAEN GIR SEG
Når man mislykkes med noe...
WWE SELGER HOTELL OG KASINO
...og jeg har mislyktes med mye,
lar du deg ergre, som: "Skulle ønske det hadde funket,
hadde jeg gjort sånn, kunne det gått", blir du gal.
Gi slipp på det og tenk på noe positivt,
jobb med noe positivt, ikke noe som er negativt.
Et av Vinces mange aksiomer er: "ikke vis noe".
Så han surmulet ikke.
Om du gikk på jobb dagen etter
at XFL offisielt var ferdig, ville du aldri ha ant det.
Fokuset hans var: "Ok, hva har du til RAW? Kom an."
Jeg husker en samtale med Vince i en arena.
Han dro meg til siden og sa: "Jeg vurderer å få Hulk Hogan tilbake.
Jeg vil ha dere som hovedkamp på WrestleMania. Hva tror du?"
Jeg sa umiddelbart: "Jeg elsker det, for faen."
Ikon møter ikon.
- Står til? - Bra, bror.
Da jeg gikk tilbake,
etter å ha vært en torn i øyet på Vince i ni eller ti år med WCW
og ha prøvd å slå ham konkurs,
snakket vi ikke om fortiden.
Han har gitt meg, Hogan, altså, mye frustrasjon,
og enkelte ganger ville jeg kvele ham.
Men man kan ikke bære nag i forretninger.
Filosofien min er at utenom personlige feider,
hva vil publikum ha?
HULK REGJERER ENDA
De vil bare underholdes.
Så du svelger stoltheten din, spiser en tallerken kameler
og får ham tilbake, ferdig med det.
Dette er så spesielt, J.R.!
Dette er så unikt! Dette er virkelig en drømmekamp!
Når jeg tenker på den WrestleMania, får jeg gåsehud over hele kroppen,
for publikum var i fyr og flamme. Og vi følte det.
Det var et ikonisk øyeblikk
der de absorberer folkemengdens reaksjon
og samtidig ser til venstre og høyre.
Det var ikke innøvd eller avtalt.
Det var to legender som skjønte at de skulle gjøre det
i øyeblikkets hete, og det ble så minneverdig.
Det var to æraer som møttes.
Og ingen av dem visste hvordan publikum ville reagere.
Jeg visste det ikke.
De var bare klare til hva som enn skjedde.
Jeg var den slemme. Han var den snille.
The Rock begynte å slå meg, og de buet noe enormt på ham.
Manuskriptet måtte endres.
Straks vi gikk i ringen, ga publikum beskjed.
"Vi elsker deg, Rock, men i kveld er Hogan grunnen til at du er her."
Jeg måtte improvisere og justere meg gjennom kampen.
Vi endret ikke avslutningen.
Jeg vant den kvelden.
Men den ekte vinneren var Hulk Hogan.
Tror du Vince stolte på deg etter at du gikk over til WCW?
Jeg tror nok jeg har mer tillit nå
enn noensinne.
Det er behagelig
å vite at jeg ikke kan rive skjorta av og få 100 000 inn i bygningen.
Alle avgjørelser han tar er med tanke på hva som gagner forretningene.
Å ta tilbake folk han har sparket, å ta tilbake folk som har vitnet mot ham,
folk som har angrepet ham i intervjuer,
han tar dem tilbake om han tror det gagner bedriften.
La meg presentere den nye sjefen for Raw,
Eric Bischoff!
Jeg kan ikke tro det!
Folk sier: "Jeg frykter å brenne broene til Vince",
og jeg sier: "Gjør du det,
har du større sjanse til å komme tilbake enn om du lar være. Vince er sånn.
- Tror du det handler om kontroll? - Jeg tror det er en utfordring.
Kritiserer du ham,
vil han bevise at du kommer tilbake til ham til slutt.
Takk. Velkommen.
Fem uker...
Jeg tror ikke følelsene mine
har kommet i veien for gode forretninger.
Én ting lærte jeg av Montreal-jukset.
Ingenting er bedre enn et godt dobbeltspill.
Jeg driver forretninger.
Forretningene kommer først.
Fra publikums ståsted
var den beste perioden deres fra 1998 til 2002,
da de tok ledelsen over WCW og drepte WCW.
Etterpå, da WCW var ferdige, dalte hele bransjen.
Uten konkurranse ble wrestling mye mindre interessant,
og det kreative hadde passert toppen.
På den tiden var jeg virkelig i vinden,
men jeg var frustrert over den kreative prosessen.
Steve ble presentert for planer,
og han sa:
"Jeg ville aldri sagt dette. Jeg misliker det kreative."
Steve, fortell alt. Gi oss fakta.
Fakta er at alt suger.
Jeg liker ikke retningen til Stone Cold.
Liker ikke retningen til bedriften.
Jeg og Vince var ikke på et bra sted da.
Men jeg hadde mange skader og bestemte meg for at jeg hadde fått nok.
Det var nok i min interesse å ri inn i solnedgangen.
Han var en kjempestor stjerne, og han ble borte.
Det er et tilpasningsdyktig produkt, WWE.
Stjerner forlater hele tiden.
En som The Rock, for han lyktes i filmindustrien.
Vel, The Rock og Austin
var nok topp to navn i bedriften.
Begge var borte innen 2004,
så da måtte de lage nye stjerner.
Det var en beryktet promo der Vince snakket om Raw-deltakerne...
Mer enn noe annet trekk som gjør meg til den vellykkede mannen jeg er,
må jeg si at det trekket er...
Og han sa: "Nådeløs aggresjon".
...nådeløs aggresjon.
Han holdt en tale for alle utøverne,
og han sa: "Folkens, vi leter.
Tiden er inne. Jeg trenger noen med nådeløs aggresjon."
Hvem har nok nådeløs aggresjon til å ofre det som trengs?
Jeg så etter noen som ville si: "Jeg er den jævla fyren."
Hvem her vil bli superstjerne?
På den tiden var jeg en ny utøver i utvikling,
så jeg var ikke der under talen på TV,
men tre dager senere
var jeg på et opptak til TV der The Undertaker ikke kunne komme.
Kom igjen. Det må være noen der bak som vil gripe sjansen.
De trengte noen.
Og en fyr på produksjonsmøtet sa: "Hva med John Cena?"
Og slik fikk jeg min første kamp på TV.
Dette er John Cena. Vi har hørt litt om ham...
Den var mot Kurt Angle, en WWE-utøver som hadde deltatt i WWE Marquee Matches.
Hva er det du har
som får deg til å tro
at du kan komme ut her og inn i ringen
og møte bransjens beste?
John Cena sa: "Hvorfor skal jeg slå deg?
På grunn av nådeløs aggresjon."
Nådeløs aggresjon.
Så det utviklet seg de neste årene
og ble senere kjent som Ruthless Aggression-æraen.
Denne æraen handlet om å tøye grenser
og gå over i en æra med mer realisme.
De viste frem folks evner.
Folk som Eddie Guerrero og Kurt Angle.
De brukte folks virkelige navn.
Brock Lesnar, Randy Orton, Chris Benoit og Bautista.
Det var en realistisk fase.
Så jeg måtte være John Cena, og jeg visste ikke hvem jeg var.
Og jeg hadde ingen personlighet.
Jeg fortsatte bare å være denne fyren. Det var uinteressant.
Du suger, John Cena!
Jeg fikk nesten sparken fordi jeg var så dårlig.
Frustrasjon hos John Cena.
Men når jeg visste jeg var på vei ut,
ville jeg ha det litt mer gøy.
Noen av karene rappet tilfeldigvis bak i turnébussen,
og jeg reiste meg i setet, gikk bak dit,
og i fem minutter gjorde jeg alle til skamme.
Jeg ante ikke at Stephanie McMahon var der.
Hun sa: "Vil du gjøre det på TV?"
Jeg sa: "Visst faen vil jeg det."
Unntatt åpen mikrofon Er en ting jeg ikke greier
En gammeldags 30-åring Som tror han er en player
Jeg skal bevitne Befeste min posisjon
Vise Vinnie Mac At jeg har nådeløs aggresjon...
John kunne rappe.
Bingo.
I stedet for å være en du ville stryke fra lista,
tenkte jeg: "Vent. Dette er annerledes. Det er veldig annerledes."
John Cena, doktor i bøllonomi.
Han ga alt, og han gjorde det så bra.
Plutselig var han en kjempestor stjerne, publikum elsket ham.
...den nye WWE-mesteren, John Cena!
Cena!
Når du blir populær,
når publikum forstår deg og reagerer på deg,
det er da du får Vinces oppmerksomhet.
Du minner meg om meg selv. Du sier det du har på hjertet.
Du driter i alle sammen, ikke sant?
Det var da forholdet vårt tok seg opp.
Vince lærte meg om bransjen og om å opptre.
Som denne rap-personligheten tok jeg så mye jeg så og ikke likte,
og jeg brukte dem til å lage denne figuren.
Akkurat som Vince gjorde med Mr. McMahon.
Når det gjaldt å få pes med figuren min, Mr. McMahon,
er et av mine problemer og en av mine styrker
at når jeg tenker på noe, vil jeg prøve det.
Velsignet være navnet Vincent Kennedy McMahon!
Rett til helvete!
Nei!
Skjedde det på den tiden at du fikk et manuskript
og tenkte: "Dette er for drøyt"?
Ja.
Jeg knullet hjernen ut av deg.
Vince tvang meg til det likevel.
Utøverne fryktet
at om du ikke gjorde som de ba om, ble du straffet,
og ja, det skjedde med enkelte noen ganger.
Én gang da jeg var mester
var jeg i en scene der jeg skulle kline med en kvinne,
noe jeg ikke trodde figuren min ville.
Var det tilfeldig at jeg mistet tittelen uka etter?
...Trish Stratus. Holder det? Ja! Vi har en ny mester!
Kanskje. Kanskje jeg ble straffet. Jeg vet ikke.
Den nye kvinnelige mesteren...
Du sa at du sa nei noen ganger.
Husker du noe av det du sa nei til?
Ja.
Ja, det var et par, men...
Ja, jeg kommer ikke til å si den ene.
En av historieidéene mine var at Stephanie ble gravid,
og jeg tror at jeg hadde gjort henne gravid.
Figuren min.
Jeg tror det var noe sånt,
og det var: "Nei." Det ble ikke noe av det.
Steph har figuren Mr. McMahon,
Vince McMahon, sjefen for WWE
og faren hennes.
Det er vanskelig å skille dem.
Jeg kalte ham "Vince" i forretninger og "pappa" hjemme.
Faren min er annerledes enn sjefen min.
Sjefen min er strengere enn faren min.
Han forventer resultater. Han krever dem, særlig fra familien.
Vince drev ikke med kameraderi.
Det ville ikke satt Vince, Shane eller Stephanie i et godt lys,
så han holdt dem på gulvet der de gjorde ulike ting
før de fikk viktigere stillinger.
Og han var streng mot dem.
Om Shane og Stephanie hadde idéer, avviste han dem direkte.
Han sa rett ut at de sugde.
Han krevde mer av dem.
Vil du si faren din var streng i oppveksten?
Han var definitivt streng mot meg i oppveksten. Han er det enda.
Jeg var strengere mot barna mine i forretningene enn med noen andre.
Jeg ville nok at de skulle bli bedre enn alle andre.
Etternavnet deres er McMahon, så skjerp dere.
Én, to...
Alltid en høyere standard. Jeg representerer ham,
og det er viktig å representere ham korrekt.
Mariss, kom hit.
- Flink jente. - Én, to...
Han var mye mindre streng med meg enn med Shane,
men jeg utfordret ham ikke, som broren min.
Jeg tror det er et unikt forhold mellom fedre og sønner.
Far og sønn!
Vent nå litt.
Folk sender deg artikler og bøker og greier om familiebedrifter.
Aldri sett en som sa: "Det var flott.
Gikk godt overens med pappa, så ga han meg firmaet, og alt gikk bra.
Vi kom overens til han døde..." Skjer ikke. Det er tøft.
Shane, hva gjør du?
Trenger ikke se lenger enn til Shane.
Du har aldri brydd deg om meg. Ikke noe jeg gjorde, var rett i dine øyne!
Ingenting er rett!
Avtalene mine, samme hvor mye du tjente på dem,
var det aldri godt nok!
Det som er med McMahon-familien, er at mange ikke kjenner til
den interne dynamikken i det som skjer i virkeligheten.
Liksom: "Er det så grusomt i kulissene?"
Det eneste jeg ville ha fra deg...
Det eneste jeg ville, var at du skulle være stolt av meg!
Av meg!
Men jeg har endelig skjønt det. Det vil aldri skje,
for det har aldri handlet om meg. Det handlet alltid om deg! Om deg, pappa!
Men du sier ikke sannheten,
for hvorfor vil du vise det? La folk snakke.
Dette handler om familiebedriften.
Dette handler om oss, pappa. Det handler om deg og meg.
Nei. Dette er ikke en familiebedrift mer.
Dette er min bedrift.
Jeg foreslår at du kommer deg til helvete ut,
om du er min sønn eller ikke.
Nå.
Jeg forsto egentlig aldri
hvor Shane passet inn i løpet av årene.
Tidvis ble han omfavnet. Tidvis var han usynlig.
Jeg skjønte aldri hva som skjedde,
men jeg følte alltid at han var familiens sorte får,
og jeg visste aldri hva historien var
bak det som skjedde med forholdet mellom han og faren.
Shane ville absolutt bli den neste McMahon,
og han trodde han ville bli det.
På et tidspunkt ba han faren kjøpe et selskap han kunne drive
for å bevise at han var den neste McMahon-promotoren
før han tar over WWE.
La oss sette i gang, baby...
Den gangen fikk UFC økonomiske problemer
og kom til oss og sa: "Vil dere kjøpe UFC?"
Jeg sa: "Dette er kult. Pappa, la oss gjøre det."
Jeg følte vi kunne utvikle det merket,
for det var skreddersydd til det vi drev med.
Vi har team for produksjon, direktesendinger og salg. Alt var klart.
For meg var det plug-and-play.
Da jeg fikk tilbud om å kjøpe UFC
likte jeg ikke forretningsmodellen,
for vår forretningsmodell var å skape figurer,
sånn som Disney og andre.
Og vi kan bruke dem til evig tid,
i motsetning til en bokser/UFC.
Når du er slått eller skadet, er karrieren over.
Dette er ekte vare. Dette er ikke skuespill.
Aldri om disse folka kan spille så godt.
Vi driver med showbusiness. Det er en sport.
Uansett, han tenkte på det og takket nei, og...
Han takket nei til muligheten, og det var det.
Ville det vært en god investering?
Det er lett å være etterpåklok. Det ville vært en flott investering.
Ti år sener eller noe ble UFC solgt for mye penger,
og Shane vil nok ha æren for idéen om å kjøpe UFC.
Shane trodde det var veien å gå.
Om du tenker sånn, "Shane, ta pengene dine og kjøp det."
Det funket ikke, det kunne ikke gå.
Det ville kreve en stor investering, og Shane hadde lite,
så det er ingen god investering.
Det mest avgjørende øyeblikket jeg har sett mellom Vince og Shane
var en krangel om det kreative som skjedde en kveld.
Shane hadde en idé han virkelig hadde tro på,
og Vince var helt uenig.
Og som med det meste som skjer med Vince,
når det eskalerer, eskalerer det fort.
Og Vince snudde seg til slutt mot Shane, og han sa: "Ikke så lenge jeg lever."
Og Vince, som spiste noe,
tok kniven sin og ga den til Shane,
og sa: "Akkurat der. Kom igjen. Der.
Om du er så oppsatt på dette, sett dolken inn akkurat der,
for det er det som må til for at du skal kunne ta den avgjørelsen.
Og om du ikke stikker dolken inn her,
vet jeg at du ikke er mann nok til det, og det må jeg også ta til etterretning.
Eller så kan du kjøpe meg ut,
sånn som jeg kjøpte ut faren min.
Og om jeg ikke kommer meg unna deg,
vær forberedt på å bli kvitt meg
sånn som jeg har måttet bli kvitt faren min
da han ikke gjorde ting på min måte."
SHANE MCMAHON FORLATER WWE
Det var veldig vanskelig for meg å forlate det eneste jeg elsker
og den eneste bransjen jeg vil jobbe i,
men faren min, særlig da, sto støtt ved roret,
og jeg tenkte: "Hvis dette er tiden for meg til å prøve ting, så er det det."
Grunnen til at Shane dro...
Shane ville overta ansvaret,
og han syntes min tid var over.
Shane hadde stor verdi, men det var ikke hans selskap.
Det var mitt.
Det er så vrient med familiebedrifter. Faen, det er vrient.
Det var som om vi var uenige i alt,
og vi vokste fra hverandre.
Vi var ikke på bølgelengde om alt.
Men han er sjefen.
Ber han oss male noe blått, gjør vi det.
Og jeg tenkte: "Jeg kan bli her og se på at vi imploderer,
eller så er det på tide å trekke seg tilbake."
Han er faren min. Jeg ville ikke ødelegge det.
Så jeg trakk meg tilbake.
Jeg takket ham og ga ham en klem, og det var det.
Alle må forstå sin plass.
Og når et familiemedlem tenker: "Vent litt. Jeg kan dette."
Stikk! Dette er mitt show! Jeg bestemmer her!
Da har de ikke samme visjon
som den som har bygd og utviklet bedriften.
De har en annen visjon. Det kan fungere, men vet du hva? Vi følger min visjon.
Ingenting Shane McMahon har planlagt har gått hans vei i kveld!
Jeg vil råde alle til å ikke inkludere familien i bedriften. Det er fælt.
På et tidspunkt eksploderer det.
Over flere tiår har McMahon bygd WWE
til en underholdningskjempe verdt milliarder av dollar.
I TAUENE
Men nylige hendelser tyder på at lederskapet kan endres.
WWE-SKANDALE
Eksplosive anklager om seksuelle overgrep.
Dette er fordømmende.
Helt sinnssykt!
Kaster de ut Vince? Jeg vet ikke.
Fremtiden til firmaet er høyst usikker.
Denne siste skandalen vil sjokkere alle.
I 1999 INNGIKK RENA LESNAR (SABLE) FORLIK MED TITAN SPORTS (WWE).
Tekst: Susanne Katrine Høyersten