Tragedia shakespeariană a acestei povești
este că marele succes de care s-a bucurat Vincent Kennedy McMahon
a fost motivat de un comportament excesiv de compensatoriu,
răzvrătindu-se împotriva primilor 12 ani mizerabili din viața lui.
Iar fuga de acel abuz a fost țelul lui de o viață,
prin crearea unei atmosfere
în care să fie intangibil și invulnerabil la forțele externe
și în deplin control al destinului său.
Tot ce știm despre copilăria lui Vince
știm doar de la Vince McMahon.
Cu ani în urmă, a vorbit despre asta într-un interviu în Playboy.
A vorbit despre abuzurile fizice
îndurate de la tatăl său vitreg
și a făcut aluzie la abuzuri sexuale
despre care a sugerat că proveneau de la mama sa.
Nu-mi place să privesc înapoi.
Nu știu dacă mi-e frică să privesc în urmă. Ce e de văzut?
Copilăria a fost cum a fost.
A fost greu. Au fost bătăi, conflicte, incesturi,
iar ție nu-ți place asta.
Dar, copil fiind, simțeam că, atunci când luam bătaie,
când se oprea, dacă încă respiram sau trăiam, câștigam.
Știu că, din punct de vedere psihologic,
când ești abuzat, ai tendința să faci și tu la fel.
Cred că e doar o scuză.
Nu sunt de acord cu asta.
Când ceva e mârșav, când pățești ceva, scapă de acel ceva.
O să mai apară uneori? Da. O să doară uneori? Da.
Dar lasă totul în urmă și mergi înainte.
DL McMAHON
EPISODUL 5: AFACERI DE FAMILIE
Scuze. Îmi pare rău.
Iar acum, îi veți vedea pentru prima dată
pe Shane și Stephanie McMahon, copiii lui Vince și Linda McMahon,
vorbind despre cum e să-și ducă viața în fața camerelor.
Vreau să aflu cum a fost să creșteți în familia McMahon.
Începi tu? Haide!
Fiind fiul lui Vince McMahon, am crescut într-o lume interesantă.
Mereu mi-am dorit să lucrez în branșă,
mai ales în afacerea asta.
Am început din tinerețe.
Îmi amintesc că eram în public, în culise. Eram peste tot, absorbind totul.
Curățam ringul. Luam hainele luptătorilor.
Apoi am devenit arbitru, prezentator
și am început să-mi câștig gradele.
Shane și Dl McMahon!
Când m-am implicat ca artist, îl înlocuiam pe tata.
Shane i-a ținut corzile tatălui său.
Dacă tata supăra pe cineva, nu ajungeai imediat la șef.
Treceai prin multe straturi.
Deveneai popular, toți se distrau și continuam tot așa.
Un cor uriaș de huiduieli pentru băiatul-minune,
moștenitorul tronului...
Îmi plăcea că puteam face ce mi-am dorit de când eram mic.
Shane McMahon!
Așa a început dinamica familiei să crească
și a apărut fiica lui Vince.
Lasă-mă să intervin o secundă, te rog.
Mereu am vrut să fac parte din companie și sunt mândră că azi e așa.
În copilărie a fost fantastic.
Am simțit asta, copil fiind.
Era palpitant să iei parte la așa ceva.
Incredibil!
WWE a fost mereu polarizat,
iar în copilăria mea,
unii mă iubeau pentru că tata era important,
iar alții mă ignorau
din cauza tatălui meu.
Vince McMahon, alături de fiica lui, Stephanie McMahon.
Când s-a vorbit prima dată că vei fi personaj?
După ce am absolvit facultatea.
Calm, fără presiune. Totul va fi bine.
- O să mă iei ușor? - Fără nicio îndoială.
S-a luat o decizie foarte repede să încercăm și să vedem cum merge.
- S-a făcut! - Nu!
Când Steph a început să lucreze cu noi, lucrurile au escaladat foarte repede.
Aveam o poveste
în care Steph se mărita cu un luptător numit Test.
Dar scenariștii nu știau care era rezultatul.
Povestea nu avea sfârșit.
Am venit cu o idee și i-am prezentat-o lui Vince.
Uitați-vă la asta.
„Eram la petrecerea burlăcițelor, o făceam să bea
și apoi mă însuram cu ea într-o capelă în aer liber din Vegas?”
A zis: „Îmi place!”
Doamne!
Te urăsc!
Replica lui era:
„Vince, nu se pune problema dacă,
ci de câte ori am consumat căsătoria.”
Doamne! Nu-mi vine să cred.
La prima emisiune televizată după toate astea,
mulțimea începe să strige: „Târfă”!
Târfă!
Toți o iau razna, iar Vince se uită la mine și face...
Adică: „Facem bani.”
Târfă!
Aveam un zâmbet larg pe față fiindcă publicul participa.
De câte ori participă publicul, înseamnă că îi place ce faci.
Târfă!
Steph a devenit un excelent personaj negativ.
Era dispusă să facă orice.
Mereu zicea: „Cum vrei tu, tată.”
Știa ce voiam să fac.
Dacă știe cineva cum să și-o tragă, tu ești aceea.
Când eram la început de carieră,
eram de acord să fac ce voia el.
Dă-i drumul! Ia te uită!
Mă uit la unele lucruri de atunci și-mi zic: „Nu cred că am făcut asta.”
Da, sigur.
Nu era ciudat că tatăl tău te-a pus să faci asta?
Da, uneori mi s-a părut ciudat,
dar era o altă perioadă în afacerea noastră.
Dintre toate nebuniile din viața mea,
de la început ca fan până azi,
partea cu familia ar fi probabil cea mai nebună.
Ești căsătorită legal.
După povestea asta,
în care Steph se mărită cu mine în secret împotriva voinței ei,
a apărut era McMahon-Helmsley,
iar acum conducem WWE.
Era McMahon-Helmsley.
Eram cu ea în fiecare zi.
Așa ne-am cunoscut unul pe celălalt.
N-aveam voie să ies cu luptătorii,
dar, în mod ironic, tata ne-a adus împreună.
Paul e un om minunat și eram prieteni.
Uneori spuneam: „Steph, trebuie să găsești pe cineva.
Un bărbat adevărat, unul ca Triple H.”
Fratele meu spunea: „Nu Triple H.”
Iar tata zicea: „Nu, desigur. Nu Triple H.
Doar un tip ca el.”
Shane se împotrivea. Cu vehemență.
- Vino! - Mi-e silă!
Frate, îmbrățișează-mă!
Regula de bază a poveștilor:
„Nu ieși cu fiica șefului.”
Shane mi-a zis: „Îți lași fiica să iasă cu un luptător?”
„Shane, așa sunt eu.
Lupt, interpretez. Nu știu la ce te referi.”
Pentru mine, avea sens ca Stephanie să iasă și să se mărite
cu cineva ca Paul.
Pe măsură ce avansa,
erau momente în care Vince era el însuși
și se purta ca atare.
De pildă, când căutam locații pentru nuntă, la un moment dat,
ne-a sugerat s-o facem la televizor.
Dacă am face nunta lui Stephanie și a lui Paul în direct la TV?
Oamenii ar crede asta. Ar fi grozav. Minunat.
Steph a zis „Nu”.
Iar când Steph a spus „Nu”,
el a zis: „Egoistă.”
Un fel de: „Nu cred că ești egoistă.”
Apoi Vince vine cu Vince contra Steph,
într-o bătaie de stradă,
cu șase zile înainte de nunta noastră legală.
Vrea să-și umilească fiica!
Mama l-a amenințat pe tata
că, dacă voi avea un ochi vânăt sau glezna ruptă la nuntă, va divorța.
N-am avut vânătăi. Nici glezna ruptă.
Poate că m-a sugrumat în meci, dar e altceva.
O nebunie. O nebunie totală.
În ce fel de familie m-am băgat?
Nu?
Cred că sunteți
cea mai disfuncțională familie de pe planetă.
Au creat telenovela familiei McMahon, iar copiii au devenit foarte populari.
Unde era Linda în tot acest timp?
A făcut parte din toate astea.
Linda McMahon!
Linda era foarte importantă în companie.
WWE e cunoscută drept compania lui Vince McMahon.
Numele pe care îl auzi rar e al Lindei McMahon,
iar ea e directorul executiv al acestei companii.
Nu erau multe titluri când am venit.
Vince era șeful, Linda era a doua șefă.
Linda se ocupa de afacere. Vince se ocupa de creație și de viziune.
Mama mi-a prezentat-o pe Linda, soția mea.
Cred că aveam 16 ani.
Linda e dintr-o familie din clasa mijlocie.
Părinții lucrau și aveau case drăguțe.
Nu erau bogați, ci din clasa mijlocie, iar asta m-a atras.
Avea reputația de rebel din liceu,
iar eu eram exact opusul.
Știi ceva? Mi-a plăcut.
Linda avea 17 ani când ne-am căsătorit, era tânără.
I-am promis că o voi iubi mereu
și că nu va fi niciodată plictisitor.
M-am ținut de promisiune.
- Doamne! - Nu!
Doamne!
O să mă doară mai rău decât pe tine.
Lovește-o! Ce?
Mama nu a vrut să apară la televizor.
Ura să apară la televizor.
Zicea: „Vince, nu mă băga în asta. Nu sunt o actriță bună.”
Dintre noi patru, eu nu mă simt bine în fața camerei.
Și nu sunt la fel de bună ca Shane, Stephanie și Vince.
Felicitări, Triple H!
Știa că nu era o actriță bună,
dar eu, Shane și Stephanie eram implicați.
„Te putem folosi ca personaj.”
Fără alte detalii, permiteți-mi să v-o prezint pe soția mea, Linda,
însoțită de frumoasa Trish.
Am intrat în wrestling într-un mod netradițional.
Eram fotomodel în industria fitnessului.
E fotomodel și o știți de pe coperta revistei Muscle.
Trish Stratus.
Eram foarte implicată când a apărut Cyndi Lauper
și era cu Wendi Richter. Eram entuziasmată.
Era extraordinar să văd o femeie în ring.
Dar când am început, în anul 2000,
rolul femeii era vădit sexual.
Trish...
Dle McMahon.
Într-una dintre povești, eram perechea lui Vince.
Știam că voi lucra cu șeful și cu Dl McMahon,
ceea ce era o oportunitate imensă.
Eram foarte încântată.
Da.
Povestea nu a fost de genul: „Vei fi amanta lui Vince.”
Am fost foarte rea, Vince. Merit să fiu plesnită.
„Și în cele din urmă îi vei droga soția.”
- Ai dublat doza Lindei? - Sigur.
N-a fost prezentată așa. Aș fi zis: „Ce să fac?”
Povestea s-a dezvoltat, am lăsat-o să vedem unde ajunge
și a luat turnuri interesante.
Fii atent.
Am sărutat-o pe Trish Stratus în fața soției mele care era în scaun cu rotile.
Nu! Doamne!
Am făcut asta ca să arăt ce răufăcător abject eram.
Nu există ceva mai abject.
Eram conștienți de ceea ce făceam ca să alimentăm povestea noastră,
iar pe Linda n-a deranjat-o.
Era implicată. Am contribuit toți.
Era o scenă în care o pupam pe Linda.
A fost ideea ei.
A zis: „O să-i irite pe mulți dacă mă pupi pe cap.”
Trebuie să trezești emoții,
fie că e furie, fie că e fericire,
uneori chiar dezgust, dacă răufăcătorul a mers prea departe.
Dar mereu e vorba de emoții.
La mulți ani de Ziua Îndrăgostiților!
Care a fost reacția familiei la aventura de pe ecran cu Trish?
Nu cred că familia noastră a avut obiecții,
pentru că știau că sunt un personaj.
Trish era un personaj.
Din câte știu, nimeni nu avea o problemă cu asta.
Dacă se menționează ceva despre mama, prima mea reacție e „nu”.
Mama e sfântă pentru mine, așa că nu mi-a plăcut asta.
- Shane a spus că era puțin... - Cine? Bine.
Shane e mai conservator decât noi,
deci Shane a avut o problemă cu asta
fiindcă uneori avea senzația că ne apropiem prea mult de real.
Ziceam: „E o poveste. Personaje care distrează publicul.
Las-o așa!”
Deci, 15 ani mai târziu, dau interviuri, vorbesc despre vremurile bune
și mereu e la fel.
Mi se spune: „A fost un moment...”
Eu zic: „Îhî.”
„...când te-ai pus în patru labe și ai lătrat ca un câine.”
Îmi pare rău!
Îți pare rău?
Dacă îți pare atât de rău,
atunci arată-mi cât de rău îți pare.
Treci în patru labe ca un câine!
Pentru Dumnezeu!
Scena cu lătratul e memorabilă și a fost...
Aș vrea să n-o fi făcut.
Am avut o cățea
care făcea tot ce-i spuneam.
La naiba, jos!
E prea mult!
Latră ca un câine!
Haide! Spune-mi că-ți pare rău!
În segmentul cu lătratul,
vor să spun: „A fost oribil.”
Dar exact asta am vrut să simți. Nu înțelegi?
Dacă-ți pare rău, Trish, dezbracă-te!
Da!
Dezbracă-te, am zis!
Ce fel de om e? Asta e...
Am împușcat doi iepuri dintr-un foc atunci,
deoarece în timp ce
îi face pe toți să înțeleagă că trebuie să-l urască,
le oferă un spectacol nud.
Îți pare rău?
Scoate-ți sutienul acum!
Deși știi că e rău ce face,
nu te împiedică să simți plăcerea de a o vedea umilită.
Segmentul mi s-a părut nasol, dar wrestlingul era pentru bărbați
care visau la femei sexy,
dar pe care le urau pentru că nu le puteau avea.
Pentru mulți dintre ei era mișto să vadă femei sexy înjosite.
E foarte urât să spun asta, dar exact asta era.
Știam că prezentam o scenă sensibilă fanilor,
că se va vorbi despre ea și că va fi interpretată greșit.
Știam asta.
Când am făcut scena aia,
știam că WrestleMania își va primi pedeapsa.
Apoi totul s-a desfășurat la WrestleMania,
într-un meci dintre Shane și tata.
Era fiul contra tatălui,
iar într-un colț era iubita mea, Trish.
Asta e povestea.
În colțul lui Shane era Linda, soția mea.
Trebuia să iau atitudine contra abuzului mamei mele.
Nu mai suportam, ceea ce era corect.
Iar sora mea era de partea cealaltă, ca un ucigaș. Exact ca tata.
Am avut emoții la meci,
deoarece nu mai ridicasem mâna la tatăl meu.
Doar el o ridicase.
Când eram mai tânăr, eu și tata ne luptam.
Odată, tata m-a prins de coaste.
M-a apucat de piele și de toate alea.
Am icnit și m-am retras, dar m-a prins de păr și m-a împins la loc.
I-am zis că a trișat și că nu e permis.
Zice: „Asta fac eu în viață. Trișez și câștig.”
Zice: „Bagă la cap. Uneori trebuie să trișezi.”
Am zis: „Bine.”
Înainte să revin în meci, am intrat în panică puțin.
Credeam că nu pot să fac asta.
L-am rugat pe Shane să mă lovească și a zis că nu poate.
„Dă-mi o palmă! Poți!”
„Nu, nu pot.”
Te plesnesc eu.
Își lovește propriul fiu.
Clopoțelul sună. Tata îmi dă patru lovituri în față.
De la bun început.
L-am lovit eu să-i atrag atenția. Apoi n-a mai avut probleme.
Mi s-au umflat ochii imediat. Zic: „E mai ușor decât credeam.”
- Monitorul meu! - Doamne!
Shane, termină!
A fost momentul meu din WrestleMania.
Am reușit să-l înfrunt pe Vince McMahon.
Îmi amintesc cum era atunci.
Îmi zicea: „Nu te abține.”
Și n-am făcut-o.
Vince își dă seama că Linda, soția lui sedată, e aici!
În timpul meciului cu Shane, Linda s-a ridicat încet.
Direct în bijuteriile familiei McMahon!
Era un final uriaș și am terminat după aia.
Stai puțin. Vince e într-un colț, Shane e în altul.
Publicului îi place când pare real.
Doamne!
Uneori e real. E familia McMahon din viața reală.
Când crești tensiunea, construiești personajele
și ai finalul poveștii, e atât de bine!
Shane McMahon și-a învins tatăl
într-o luptă insuportabilă, aici, la WrestleMania!
Pentru Vince nimic nu era interzis.
Ce e real? Ce nu e real? Nu contează.
Dacă atrage bani și interes,
orice îi întărește afacerea e potrivit pentru el.
Să-i spui mamei tale
că, după ce divorțul va fi definitiv, va exista o nouă doamnă McMahon.
O doamnă McMahon voluptuoasă care ține pasul cu potențialul meu sexual.
Vince era maestru în estomparea poveștilor.
Întorcea ceva ce începea cu o fărâmă de realitate
și apoi o ducea pas cu pas
într-un loc în care nu știai ce să crezi și ce să nu crezi.
Îmi ești datoare... Sable.
Și când cei ca tine îmi sunt datori...
de obicei iau ce-i al meu.
Sable e una dintre...
În ce privește reușita în marketing pe termen scurt,
era unul dintre cele mai subestimate personaje ale lor.
A fost o atracție absolută.
Când era în direct, jumătate de milion de oameni se uitau la ea.
Doar Austin se descurca mai bine.
Dar ea a plecat la apogeul popularității și a dat compania în judecată.
În acest colț, fosta campioană WWE, Sable.
Adversarul ei, Vince McMahon.
În centrul disputei e un proces de 110 milioane
care include acuzații de hărțuire sexuală.
Ți-au cerut să faci ceea ce nu voiai să le faci?
- Da. - Oarecum.
M-au pus să fac ce nu voiam să fac.
Sable te-a dat în judecată pentru 110 milioane de dolari,
susținând, printre altele, că se simțea degradată.
Nu cred că i-am cerut să facă ceva degradant.
Pentru alt proces, cine era Sable și cum a intrat în organizație?
Nu-mi amintesc multe despre Sable la proces.
Nu-ți amintești nicio acuzație?
Nu. Totul e neclar. Știu doar că s-a întors la muncă...
Stephanie McMahon, ți-o prezint pe noua ta asistentă, Sable.
Corpul lui Sable te face să uiți
că ea ne-a dat compania în judecată pentru milioane de dolari,
că s-a alăturat celorlalți care ne dau în judecată compania?
Vrea doar bani.
Doar asta o interesează.
Și de ce ne-a acuzat? Pe tine? Pe mine?
Ne-a acuzat de hărțuire sexuală!
Vince face orice pentru afacere,
chiar și s-o angajeze.
Cred că îți pot mulțumi în mai multe feluri.
Hai să începem cu asta.
Când a revenit, a fost o poveste în care personajul tău avea o aventură.
Cu cine?
Cu Sable.
- Eu? - Tu.
- Așa e povestea. - Povestea.
Doamne!
Deoarece e în ring,
putem fi îngroziți de ceea ce spune sau face,
dar avem o negare plauzibilă,
pentru că e doar wrestling, e doar un spectacol.
Acceptăm ca atare că Vince McMahon, când l-a creat pe Dl McMahon,
l-a făcut pe baza experiențelor personale
ca să ne stârnească interesul.
Îți amintești că în 2001 ai dat un interviu pentru Playboy?
Da.
Ai vorbit despre diferite legături amoroase.
PLAYBOY: AU AVUT LOC SIMULTAN SAU ÎN MOMENTE DIFERITE?
McMAHON: ÎN MOMENTE DIFERITE.
McMAHON: AU DISTRUS-O...
Eram curios de ce ai pomenit despre asta în acel articol.
În acel articol, am simțit că sunt foarte sincer.
Nu jucam un personaj atunci.
A fost o reacție foarte directă și sinceră la întrebările puse.
McMAHON: SEXUL A FOST GROZAV, DAR, EMOȚIONAL, REGRET TOTUL.
PLAYBOY: TE-AI SCHIMBAT?
McMAHON: AM AFLAT CĂ O RELAȚIE SEXUALĂ ARE RAMIFICAȚII
Nu ți s-a părut că unele povești care au apărut ulterior
încorporau acele elemente din viața ta?
Sau nu aveau nicio legătură?
Nicio legătură.
Eu, ca ființă umană, în general,
nu sunt personajul acela,
deși, uneori, oamenii cred că e același lucru,
dar, totuși, nu.
Vince McMahon a avut o relație cu adevărat monogamă toată viața.
Cea cu afacerea pe care a construit-o.
Asta e pasiunea lui. Asta e dragostea lui. E stăpâna lui.
Vince nu deține afacerea.
Afacerea îl deține pe Vince McMahon.
Și o slujește cu inima, cu pasiunea și cu viața sa.
Iar dacă asta o rănește pe soția sa, pe Stephanie,
pe Shane, pe tatăl său sau pe sine...
la naiba cu ei!
OCTOMBRIE 2000
Popularitatea wrestlingului crește,
iar proprietarii WWE
și-au pus mintea la contribuție și au decis să vândă acțiuni la „circ”.
WWE devine companie publică.
Asta a însemnat mai multe lucruri.
Ne-a adus recunoaștere, dar motivul principal ține de afaceri.
Suma de bani disponibilă pentru companie
ne-a permis să intrăm în branșa cazinourilor.
CAZINOUL WWE VA ÎNLOCUI HOTELUL REYNOLDS
Am intrat în branșa restaurantelor.
Fanii au luat-o razna la deschiderea unui nou restaurant în Times Square.
Suntem în toate. Acolo e locul nostru.
Când ai o astfel de investiție,
poți s-o miști, s-o reinvestești în tine, ceea ce am făcut mereu,
și te poți uita la alte lucruri care pot fi valoroase.
Bine ați venit, din nou, la WCW!
Kidman și The Franchise vor să se răzbune în ring...
într-un meci cu Viagra pe stâlp.
Până în anul 2000, WWE preluase controlul asupra Războiului de luni contra WCW.
Râdeam de asta.
- Doamne! - Are gura plină de Viagra.
A fost un declin lung, lent și dureros.
Erau mulți oameni la conducere
și a ajuns la fund.
Sunt multe dulciuri!
Parcă WCW nici nu încerca.
Din perspectiva războiului, băieții au luptat cât au putut,
dar nu poți câștiga un război
dacă nu ai oamenii potriviți în sala de comandă
care să ia decizii corecte.
Ieșiți din biroul meu!
Și vă provoc. Băgați la cap! Vă provoc!
Eric Bischoff a făcut lucruri bune? Poate.
A greșit multe lucruri? Da.
El era șeful, dar a scăpat hățurile.
E ușor să se spună: „Uită-te la Eric!
A avut un succes adevărat și i s-a urcat la cap.”
Înțeleg de ce ar spune cineva asta, dar acel cineva habar n-are
ce se petrecea în culise.
E nașterea celei mai mari companii media și de divertisment.
Fuziunea de 7,5 miliarde dintre Time Warner și Turner Broadcasting
s-a finalizat.
Lucrurile s-au înrăutățit la WCW din cauza fuziunii dintre AOL-Time Warner,
unde stăteam cu 12, 14 directori pe care nu-i cunoșteam
și care-mi ziceau cum să produc wrestling
când niciunul nu văzuse produsul.
Doamne!
Niciunul dintre acei directori nu voia ca WCW să facă parte din AOL-Time Warner.
Wrestlingul era divertisment modest, deși era popular.
E sfârșitul unei ere?
Se spunea că vine fuziunea, iar oamenii ăștia nu vor wrestling.
E o scuză. WCW lansa un produs groaznic.
Război de gherilă în piscină!
Vine Buzzkill!
Mi s-a spus că, dacă ratingurile erau mici și nu pierdeam bani, era bine.
Când compania a ajuns să piardă bani,
au vrut s-o vândă din motive evidente. Asta i-a deschis ușa lui Vince.
Ascultă-mă, bine?
Compania a primit un telefon de la Turner care zicea: „Vrem să vindem. Te bagi?”
Răspunsul e „da”.
În circa trei zile,
întreaga afacere s-a schimbat.
Mă gândesc adesea la Ted Turner.
A zis: „Când e vorba de concurență,
o strivesc ca pe un gândac.”
Nu a fost așa.
Vince a cumpărat compania cu 2,5 milioane de dolari,
pe care, probabil, i-a recuperat de un milion de ori.
E ca și cum ai cumpăra Manhattan cu 24 de dolari.
Am avut norocul să fiu în avion
în seara când a cumpărat WCW.
Am sărbătorit în acel avion.
Îmi amintesc că zborul cu avionul a fost o nebunie.
Dar a doua zi?
La treabă, ca de obicei.
Totul s-a făcut discret, la nivel corporatist.
Dar le-am comunicat tuturor fanilor cumpărarea WCW
în direct.
WCW NITRO TRANSMISIE ÎN DIRECT 26 MARTIE 2001
Ce chestie!
Iată-mă în emisiunea WCW!
Cum e posibil?
Există o singură cale.
Era doar o chestiune de timp
până când eu, Vince McMahon, să-mi cumpăr concurența.
Așa e. Dețin WCW.
La negociere mi-am dorit
două emisiuni în direct pe rețele diferite.
Am transmis în direct simultan ultimul Nitro al WCW din Panama City Beach
și WWE din Cleveland.
Asta a fost marea dezvăluire.
Câștigătorul Războiului de luni seara, doamnelor și domnilor,
Vincent K. McMahon!
Publicul a fost șocat.
Și am reușit totul fără să se sifoneze știrea dinainte.
Evident, știți cu toții...
că am cumpărat WCW.
Am fost tentat să mă uit, dar n-am reușit s-o fac.
Ar fi fost ca și cum aș fi recunoscut că am fost învins
și nu am putut face asta.
Trebuie să-ți iei concurența de gât
și trebuie să-i storci ultima urmă de vlagă.
Așa cum am făcut eu cu WCW!
Nu am o mare bucurie când câștig.
E arogant să spun asta... Mă aștept să câștig.
Deci nu am euforia asta uriașă: „Da. Am câștigat. Bravo!”
Nici vorbă.
E plăcut, dar trec mai departe.
A fost o realizare, fiindcă l-au dus în pragul prăpastiei și a ieșit victorios.
Dar a fost și puțin dulce-amar,
pentru că Vince prosperă sub presiune și în concurență sănătoasă.
Îl face să dea tot ce poate.
Ceva lipsește când nu mai ai așa ceva.
Acum e o provocare nouă, cum ar fi să începi o ligă de fotbal.
Fanii cu microbul fotbalistic își vor satisface pofta.
A apărut un joc nou...
Vince McMahon, creierul WWE,
își duce marketingul genial din ring pe gazon.
Astăzi aducem în fața voastră noua noastră marcă, XFL.
Dintr-odată am anunțat că va exista o nouă ligă de fotbal.
Nu eram pregătit, nu știam mai nimic despre fotbal,
dar puteam juca fotbal când nu se juca în NFL.
McMahon spune că va fi cel mai palpitant joc din oraș.
O ligă de fotbal nouă-nouță, cu o atitudine diferită.
O ligă în care jucătorii se antrenează mai mult și își forțează limitele.
Ideea lui de atunci era să dea sportului sclipirea din WWE.
Camere și microfoane la jucători și antrenori, în vestiar.
Voiam un fotbal în care oamenii să se regăsească.
Să facem personaje din toți.
Cu ajutorul televiziunii
putem să spunem acele povești ca să fii mai interesat de personaje.
Va avea succes din multe motive.
Noi înțelegem America. Înțelegem ce vrea America să vadă.
În opinia mea, asta nu poate da greș.
De pe un stadion plin din Las Vegas,
în prima săptămână a XFL.
Doamnelor și domnilor, aceasta este XFL!
E îndrăzneț!
Prima săptămână de audiență a fost super, uriașă.
După părerea mea, a fost un succes.
Cei curioși au făcut din prima seară a XFL un succes
cu o audiență dublă față de așteptările agențiilor.
Întrebarea era: „Sunt oamenii pregătiți
pentru liga lui McMahon?” Răspunsul a fost „da”.
Toți voiau să vadă.
Doar că atunci când au văzut meciul, calitatea jocului era proastă.
Iată atacul celor de la Hitmen...
Au reușit în parte!
Nu a aruncat-o, a pierdut-o!
XFl-ul s-a deschis cu tam-tam, pentru că a fost promovată din greu.
Fotbalul nu era de calitate, dar nu asta m-a deranjat,
ci senzația de WWE care o înconjura.
Mi s-a părut că e o prostie enormă.
Și crudă.
Iubesc America. E țara unde găsești lapte și „muiere”!
Lumea crede că sunt cam încordat cu chestiile astea,
dar totul are locul lui.
Dacă sunt și vorbe de duh,
elemente de artă, de inteligență
sau măiestrie, atunci nu-mi pasă. Bine?
Mi se rupe.
Dar asta nu avea așa ceva.
Vă întrebați cărei categorii de vârstă i se adresează XFL?
E vorba de bărbații frustrați care încă trăiesc cu mama.
NBC a crezut că stăpânește presa, iar presa ne va trata frumos.
Toți directorii de la NBC, responsabili de crearea XFL,
vor fi în picaj. Așa e.
AUDIENȚA XFL ÎN PICAJ
XFL a fost un dezastru.
Când Vince a stat de vorbă cu mine,
avea deja cele mai mici audiențe
din istoria televiziunii americane.
Audiența XFL a scăzut cu 75% din prima săptămână.
I-am spus lui Vince în foaier:
„Vor fi niște întrebări dificile.
Cred că vor fi corecte, dar dure.” A zis: „Bine.”
Credeam că vom vorbi prietenește despre XFL.
Au zis că așa va fi. Costas a început să mă momească.
Spectacolul dinaintea meciului a fost unul dintre cele mai absurde din viața mea.
Bob și-a făcut treaba. A făcut-o bine. M-a prins.
- Mă lași să termin, amice? - Îți pun întrebarea.
Taci din gură și lasă-mă să-ți răspund. Răspund cu plăcere.
Și mă apropii tot mai mult.
Parcă-mi vedeam mâinile în jurul gâtului lui.
Nu știi despre ce vorbești.
Personajul Dl McMahon e, într-un fel,
o exagerare a trăsăturilor lui Vince.
Poate că atunci o parte dintre ele s-au amestecat.
- Mă lași să termin? - Absolut.
Îți spun ceva, amice. Cu un zâmbet larg, da?
- Mă amuză. - Te amuză. Tu mă amuzi pe mine.
Eram supărat fiindcă am fost păcălit,
dar n-am anticipat asta, ca un idiot.
- Nu e destul wrestling pentru public. - Da.
Și nu e destul fotbal pentru publicul sportiv.
Sunt antreprenor. Eu sunt cel care face compania asta,
sunt cel care face țara asta să meargă înainte.
Îmi asum riscuri.
Se pare că primul sezon al XFL va fi și ultimul.
Liga nu a avut succes la public și nici la critici.
XFL a dat greș pentru că nu era un produs bun.
În cei mai buni ani ai săi,
WWE a fost un produs foarte bun.
Acesta n-a fost un produs bun.
Cred că prăbușirea XFL după un an a durut.
Vince a dat totul pentru asta.
Logoul XFL pe care îl vedea lumea
era Vince care ținea mingea și se uita în cameră.
La naiba!
A fost beton.
În acel timp, n-a fost bine.
Lovitură după lovitură.
World Wrestling Federation nu mai poate folosi abrevierea „WWF”.
A încasat o lovitură azi de la World Wildlife Fund.
Când s-a intentat acest proces,
am încercat să luptăm, ca de obicei.
Dar ne-am dat seama că nu putem să câștigăm.
De fapt, ei au folosit inițialele WWF cu mult înaintea noastră.
Așa că le-am schimbat în WWE pentru că eram divertisment.
Nu era neapărat un lucru bun că ne schimbam numele.
Nu voiam să-l schimb.
Când ceva s-a încheiat, trebuie să mergi mai departe.
ADIO XFL, LIGA SE PRĂBUȘEȘTE
La fiecare eșec,
și am avut multe în viața mea,
dacă-l lași să te chinuie: „Ce bine era dacă ieșea”,
„Dacă făceam așa, era mai bine”, o să te înnebunească.
Las-o baltă, gândește-te la ceva pozitiv,
nu la ceva negativ.
Una dintre axiomele lui Vince este: „Să nu vinzi!”
Nu-i ca și cum era abătut.
Dacă mergeai la serviciu a doua zi,
după ce XFL a fost declarată închisă oficial, nu-ți dădeai seama.
Zicea: „Bine. Ce ai pentru RAW? Hai s-o facem.”
Țin minte o discuție cu Vince într-o arenă.
M-a tras deoparte: „Mă gândesc să-l aduc pe Hulk Hogan înapoi.
Vreau să puneți WrestleMania pe prima pagină. Ce ziceți?”
Imediat am zis: „Îmi place la culme.”
Idol contra idol.
- Ce faci? - Bine.
Când m-am întors,
după ce am fost nouă sau zece ani un ghimpe în coasta lui Vince cu WCW
și am vrut să-l falimentăm, practic,
nu am vorbit despre trecut.
Hogan mi-a provocat multă frustrare,
iar uneori îmi doream să-l sugrum.
Dar nu poți purta pică în afaceri.
Indiferent cum e pe plan personal, contează ce vrea publicul.
HULK E CEL MAI TARE
Vrea doar să se distreze.
Așa că, firesc, îți înghiți mândria, accepți înfrângerea,
îl aduci înapoi și gata.
Ce moment special, JR!
E ceva unic! E un meci de vis!
Când îmi amintesc de WrestleMania, mi se face pielea de găină,
fiindcă publicul era în extaz. Noi simțeam asta.
A fost un moment emblematic
în care au început să absoarbă reacția publicului
și, totodată, să se uite la stânga și la dreapta.
N-au repetat, n-au discutat asta.
Erau două legende care știau să facă asta
în toiul acțiunii, iar asta a devenit ceva memorabil.
Se ciocneau două ere.
Niciunul dintre ei nu știa cum va reacționa publicul.
Nici eu.
Erau pregătiți pentru orice variantă.
Eu eram ăla rău. El era cel bun!
The Rock a început să mă lovească și au început să-l huiduie.
Scenariul trebuia schimbat.
Când am intrat în ring, mulțimea ne-a anunțat.
„Te iubim, Rock, dar în seara asta ai venit pentru Hogan.”
A trebuit să improvizez din mers și să aduc tot felul de nuanțe.
N-am schimbat finalul.
Am învins în seara aia.
Dar adevăratul câștigător a fost Hogan.
Crezi că Vince a avut încredere în tine după ce ai plecat la WCW?
Cred că acum prezint mai multă încredere
decât oricând.
Cred că e un anumit nivel de confort
să știu că nu rup tricoul și aduc 100.000 de oameni în clădire.
Fiecare decizie pe care o ia
e atent analizată în favoarea afacerii.
Îi aduce înapoi pe cei concediați, pe cei care au depus mărturie contra lui,
pe cei care l-au atacat în interviuri.
Îi aduce înapoi dacă crede că ajută compania.
Permiteți-mi să vi-l prezint pe noul director general al RAW,
Eric Bischoff!
Nu cred!
Unii zic: „Nu-mi stric relația cu el”.
Iar eu le zic: „Aveți șanse mai mari dacă o stricați.” Așa lucrează Vince.
E o chestie de control?
E o provocare. Cred că e o provocare.
Dacă îl dobori,
îți va dovedi la final că te vei întoarce la el.
Mulțumesc. Bine ai venit!
Cinci săptămâni...
Nu cred că sentimentele mele m-au împiedicat să fac afaceri bune.
Am învățat ceva de la Montreal Screwjob.
Nimic nu e mai satisfăcător decât o înșelătorie.
Fac afaceri.
Afacerile au prioritate.
Din perspectiva publicului, cea mai tare perioadă a lor a fost între 1998 și 2002,
când au preluat conducerea de la WCW și apoi au distrus WCW.
Apoi, după ce s-a prăbușit WCW, s-a dus totul la fund.
Fără concurență, wrestlingul e mai puțin interesant
și, în ce privește partea creativă, au căzut din vârf.
Pe atunci, aveam succes, eram în extaz,
dar eram frustrat de procesul creativ.
Uneori i se prezenta o idee lui Steve
și zicea:
„Eu n-aș spune asta. Nu-mi place. Nu-mi place procesul creativ.”
Steve, dă cărțile pe față! Dă-ne concluzia.
Concluzia e că e nasol.
Nu-mi place încotro se duce Stone Cold.
Nici unde se îndreaptă compania.
Relația mea cu Vince nu era bună atunci.
Am avut și multe accidentări și am decis că m-am săturat.
Probabil ar fi în interesul meu să mă retrag.
A fost o mare vedetă și s-a dus.
WWE e un produs foarte maleabil.
Vedetele pleacă tot timpul.
The Rock a plecat pentru că a avut succes în filme.
The Rock și Austin
au fost probabil cei mai buni din companie.
Amândoi au plecat înainte de 2004,
așa că era timpul să facem noi vedete.
Într-un promo infam, Vince a vorbit despre înscrierile la RAW...
Mai mult decât orice altă calitate care mă face un om de succes,
aș spune că cea mai mare este...
A spus: „agresivitatea nemiloasă”.
...agresivitatea nemiloasă.
A ținut un discurs în fața tuturor luptătorilor
și le-a zis: „Băieți, căutăm oameni.
Acum e momentul. Vreau pe cineva cu agresivitate nemiloasă.”
Cine are destulă agresivitate nemiloasă ca să facă sacrificiile necesare?
Caut pe cineva care să zică: „Bine. Eu sunt tipul ăla.”
Cine dintre voi vrea să devină vedetă?
Pe atunci, eram nou și în formare,
așa că n-am fost acolo în timpul discursului,
dar după trei zile,
eram la o filmare la care The Undertaker n-a putut ajunge.
Haideți, băieți! Trebuie să fie cineva care vrea să profite.
Căutau pe cineva.
Cineva din echipa de producție a zis: „Poate John Cena?”
Așa am ajuns la primul meu meci televizat.
El e John Cena. Am auzit câte ceva despre el...
Era împotriva lui Kurt Angle, un luptător celebru în WWE.
Care e singura ta calitate
care te face să crezi
că poți să vii aici, să intri în ring
și să-i înfrunți pe cei mai buni?
John Cena a zis: „De ce am să te bat?
Din cauza unei agresivități nemiloase.”
Agresivitate nemiloasă.
Asta s-a întins pe următorii ani
și a devenit cunoscută drept Era Agresivității Nemiloase.
Era o eră care trecea de la forțarea limitelor
către o eră a realismului.
Tipi ca Eddie Guerrero, Kurt Angel își demonstrau măiestria.
Foloseau numele lor adevărate.
Brock Lesnar, Randy Orton, Chris Benoit, Bautista.
Era o etapă a realismului.
Trebuia să fiu John Cena și nu știam cine sunt.
Și nu aveam personalitate.
Eram un individ oarecare.
Nu eram interesant.
Ești nașpa, John Cena!
Era să fiu concediat, atât de rău eram.
Frustrarea lui John Cena.
Dar când am știut că voi pleca,
am vrut să mă distrez mai mult.
Unii dintre băieți cântau rap în spatele autobuzului.
M-am ridicat de pe scaun și m-am dus în spate,
Și, timp de cinci minute, i-am distrus pe toți.
Nu știam că Stephanie McMahon era de față.
Zice: „Vrei să faci asta la TV?”
Zic: „Ba bine că nu!”
Pe lângă microfonul deschis Mă enervează
Când 30 de oameni se bat între ei
Sunt martor, voi face impresie
Îi arăt lui Vinnie Mac Că am agresivitate nemiloasă...
John știa să cânte rap.
Bingo! În loc să-l elimin de pe listă,
mi-am zis: „Ia stai! E altceva. E cu totul altceva.”
John Cena, doctor în golăneală!
Ieșea cu tupeu și o făcea foarte bine.
Dintr-odată a devenit o vedetă, iar publicul îl iubea.
...pentru noul campion WWE, John Cena!
Când devii popular,
iar publicul te înțelege și reacționează,
atunci începi să intri în vizorul lui Vince.
Îmi amintești de mine.
Vii aici și spui ce ai de spus.
Nu-ți pasă de nimeni, nu-i așa?
Atunci a început să se dezvolte relația noastră.
Vince m-a învățat multe despre afacere și cum să evoluez.
În calitate de rapper, am luat preluat multe lucruri care nu mi-au plăcut
și le-am inoculat acestui personaj.
E ceea ce a făcut Vince cu Dl McMahon.
Referitor la reacțiile la adresa personajului meu,
o problemă și, totodată, un atu al meu
e că, dacă mă gândesc să fac ceva, sigur încerc.
Binecuvântat fie numele lui Vincent Kennedy McMahon!
Drumul către iad!
Nu!
A fost vreo situație în care ai primit un scenariu
și ai zis că e exagerat?
Da.
Ți-am tras-o până ți-au ieșit creierii!
Vince mă obliga să-l fac.
Luptătorii erau puțin îngrijorați
că, dacă nu făceau ce trebuie, erau pedepsiți.
Da, unii au pățit asta uneori.
A fost un moment, când eu eram campioană,
iar apoi a urmat o scenă în care trebuia să mă sărut cu o femeie,
dar nu credeam că personajul meu vrea asta.
A fost o coincidență că am pierdut campionatul în scurt timp?
Oare ajunge? Da! Avem o nouă campioană!
Poate am fost pedepsită. Nu sunt sigură.
Noua campioană...
Ai spus că ai refuzat de câteva ori.
Îți amintești ceva ce ai refuzat?
Da.
Da. Au fost câteva, dar...
Da. N-am să ți-l spun pe cel mai grav.
Una dintre ideile mele a fost ca Stephanie să rămână însărcinată
și cred că eram cel care a lăsat-o gravidă.
Personajul meu.
Cred că era cam așa ceva,
dar a fost refuzată. Nu a trecut.
Steph îl are pe Dl McMahon ca personaj,
pe Vince McMahon, șeful WWE,
și pe tatăl ei.
Sunt greu de separat.
Îi spun „Vince” la serviciu, iar acasă îi spun „tată”.
Tatăl meu e diferit de șeful meu.
Șeful meu poate fi mai dur decât tata.
Se așteaptă la rezultate. Le cere, mai ales din partea familiei.
Vince n-a vrut să facă nepotism total.
Nu dădea bine pentru el sau pentru Shane și Stephanie,
așa că i-a trimis în tranșee, să facă diferite munci
înainte să ajungă în poziții importante.
Și a fost dur cu ei.
Când Shane și Stephanie prezentau idei, le respingea fățiș.
Spunea că sunt nașpa.
Voia să-i țină la standarde mai înalte.
Ai zice că tatăl tău a fost dur cu tine?
Tata a fost dur cu mine când eram mic. Și azi este.
Am fost mai dur cu copiii mei decât cu oricine altcineva.
Cred că am vrut să fie mai buni decât ceilalți.
Numele lor de familie e McMahon. Să arate ce pot.
Unu, doi...
Mereu erau standarde ridicate. Eu îl reprezentam
și era foarte important să-l reprezint corect.
Mariss, vino aici.
- Așa! - Unu, doi.
Cu mine a fost mai blând decât cu Shane,
dar nu l-am provocat la fel ca fratele meu.
Cred că există o relație unică între tați și fii.
Tatăl și fiul!
Stați puțin!
Oamenii îți trimit articole și cărți despre afacerile de familie.
N-am văzut una în care să scrie: „A fost grozav!
M-am înțeles bine cu tata. Mi-a dat afacerea și a mers bine.
Ne-am înțeles până a murit.”
Nu e așa. E greu.
Shane, ce faci?
Shane e exemplul perfect.
Nu ți-a păsat niciodată de mine.
Nimic din ce am făcut nu a fost bine!
Nimic nu e bine!
Contractele mele, oricâți bani ți-am făcut,
n-au fost niciodată bune pentru tine!
Chestia la familia McMahon
e că mulți nu cunosc
dinamica internă a vieții lor reale.
„E atât de acerbă în culise?”
Nu am vrut de la tine...
Nu mi-am dorit decât să fii mândru de mine!
De mine!
Dar mi-am dat seama că nu se va întâmpla niciodată.
N-a fost vorba despre mine.
Mereu a fost despre tine! Despre tine, tată!
Dar nu dezvălui tot adevărul.
De ce ai face asta? Lasă oamenii să vorbească.
E o afacere de familie.
E vorba despre noi, tată. E despre noi doi.
Nu. Nu mai e o afacere de familie.
E afacerea mea.
Ți-aș sugera să pleci naibii de aici,
fie că ești fiul meu sau nu.
Chiar acum.
N-am înțeles niciodată
care a fost rolul lui Shane de-a lungul anilor.
Uneori era îmbrățișat. Alteori era complet invizibil.
N-am înțeles niciodată ce se întâmplă,
dar mereu am simțit că era cumva oaia neagră a familiei
și n-am știut niciodată care e povestea
din spatele relației lui cu tatăl lui.
Shane voia să fie următorul McMahon
și mereu a crezut că așa va fi.
Odată a vrut ca tatăl lui să-i cumpere o companie pe care s-o conducă
și să arate că era promotor din noua generație McMahon
înainte să preia WWE.
Dă-i drumul, scumpo...
La vremea aceea, cei de la UFC au avut probleme financiare
și ne-au întrebat dacă vrem să-i cumpărăm.
Am zis: „E super!” I-am propus tatei să ne băgăm.
Credeam că putem dezvolta marca,
pentru că e perfectă pentru ce facem noi.
Aveam echipe de producție, de spectacole.
Aveam totul pregătit.
Pentru mine, totul era pregătit.
Când mi s-a prezentat achiziția UFC,
nu mi-a plăcut modelul de afaceri,
pentru că modelul nostru e să creezi personaje,
ca Disney sau altcineva.
Le putem folosi pentru totdeauna,
spre deosebire de un boxer/UFC.
După ce ești bătut sau rănit, cariera ta e gata.
Asta e pe bune. Fără actorie.
Nu se poate să se prefacă atât de bine.
Suntem în showbiz. Ăla e un sport.
Oricum, s-a gândit la asta și a mers mai departe.
A ratat ocazia și asta a fost tot.
Ar fi fost o investiție bună?
Retrospectiv e mereu ușor. Ar fi fost excelentă.
UFC IA PATRU MILIARDE
După vreo zece ani, UFC a fost vândut pe mulți bani,
iar Shane vrea să-și asume meritele pentru ideea de a cumpăra UFC.
Shane chiar credea că așa trebuie făcut.
Dacă asta crezi, Shane, bagă-ți banii tăi.
N-ar fi ieșit.
E nevoie de bani mulți, iar Shane avea puțini,
deci nu era o investiție bună.
Cel mai important moment dintre Vince și Shane
a fost o ceartă care a avut loc într-o noapte.
Shane avea o idee în care credea,
iar Vince nu era de acord cu ea.
Și, ca întotdeauna la Vince,
odată ce începe situația să escaladeze, o face repede.
Vince s-a întors spre Shane și a zis: „Nu cât trăiesc eu.”
Iar Vince, care mânca ceva,
a luat cuțitul și i l-a dat lui Shane
zicând: „Haide! Bagă-l acolo.
Dacă vrei asta atât de mult, bagă pumnalul aici,
pentru că asta va trebui să faci ca să iei decizia aia.
Iar dacă nu bagi pumnalul aici,
voi ști că nu poți s-o faci
și va trebui să țin cont și de asta.
Sau mă poți cumpăra
cum l-am cumpărat eu pe tata.
Și dacă nu mă dau din calea ta,
fii gata să scapi de mine
așa cum ar fi trebuit să scap eu de tatăl meu
când nu făcea deloc cum voiam eu.”
SHANE McMAHON PLEACĂ DE LA WWE
A fost o decizie grea să renunț la singurul lucru pe care-l iubesc
și la singura afacere în care am vrut să lucrez,
dar tata, mai ales atunci, conducea cu mână de fier
și mi-am zis: „Dacă e să încerc anumite lucruri,
acum e momentul.”
Motivul pentru care a plecat Shane e că voia să ocupe scaunul
și credea că e timpul să plec.
Shane avea multă valoare, dar nu era compania lui.
Era a mea.
E foarte greu pentru o afacere de familie. La naiba, e greu!
Era ca și cum ne-am fi opus în toate
și ne-am înstrăinat.
Nu cădeam de acord asupra unor lucruri. Dar el era șeful.
Când spune să dai cu vopsea albastră, dai.
Îmi ziceam: „Ori stau aici și facem implozie,
ori mă retrag.”
E tatăl meu. N-o să pun asta în pericol.
Așa că am decis să mă retrag.
I-am mulțumit, l-am îmbrățișat și asta a fost tot.
Fiecare trebuie să știe unde-i e locul.
Iar când un membru al familiei zice: „Stai. Mă descurc”...
Fă pași! E spectacolul meu! Eu conduc!
...nu are viziunea
celui care a creat și dezvoltat afacerea.
Are o viziune diferită. Poate merge, dar știi ceva?
Prefer viziunea mea.
Nimic din ce a plănuit Shane McMahon nu i-a ieșit în seara asta!
Îi sfătuiesc pe toți să nu facă afaceri cu familia.
E brutal.
La un moment dat, totul va exploda.
De-a lungul deceniilor, McMahon a transformat WWE
într-un colos de divertisment de un miliard de dolari.
SPRE ELIMINARE
Evenimentele recente arată că s-ar putea schimba conducerea.
Noi acuzații de abuz sexual.
E dată naibii situația!
E o nebunie!
Se vor descotorosi de Vince? Nu știu.
În joc e viitorul acestei companii.
Cel mai recent scandal va șoca pe toată lumea.
ÎN 1999, RENA LESNAR (SABLE) A RENUNȚAT LA PROCESUL CONTRA TITAN SPORTS (WWE).
Subtitrarea: Marcel Negrău