Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Mennäänpä asiaan. - Selvä, Isä.
Miksi avioliittonne tulisi mitätöidä?
Avioliittomme tulisi mitätöidä,
koska erosimme monta vuotta sitten.
Ja…
Małgosialla on uusi aviomies.
Ja minulla on uusi morsian.
Ja?
Ja…
KUUKAUTTA AIEMMIN
60 VUOTTA ELÄMÄÄ JA TYÖTÄ. HURRAA!
Poika vuoti verta. Pomoni tuijotti minua.
- Mikä sinua vaivaa? - Hän sen aloitti.
- Ja piti iskeä häneltä hampaat kurkkuun? - Se oli vahinko.
Sinuako se huvittaa, Andrzej? Oikeasti?
- Mitä olisi pitänyt tehdä? - En tiedä, Ala. Ehkäpä ei mitään?
- Ei ainakaan iskeä hampaita irti. - Yksi hammas.
Kuvitteletko olevasi fiksukin? Sinäkö sen hampaan maksat?
Niin arvelinkin.
- Pahoittelut. - Robert?
- Kyllä. Onko tämä minun taksini? - On.
- Yliopistolle? - Kyllä. Epätavallinen tilanne.
Vien perheeni kotiin. Ethän pane pahaksesi?
Hyvä on.
- Hei. - Hei.
Mitä jos haluan tehdä jotain muuta?
- Mitä? - En tiedä. Pöytätennistä?
Pöytätennistä?
Oikeasti? Loistoidea.
Jacek soittaa?
- Terve, Jacek. - Hei. En saa Gośkaa kiinni.
Puhelimeni on pois päältä.
- Minulla oli konsertti. Mitä nyt? Kerro. - Eipä kummempia. Sitä vain…
- Jatka. Kuulen, että jotain nyt on. - Minä…
Halusin vain kertoa, että äiti kuoli.
- Voi sentään. Otan osaa. - Osanottoni.
Hautajaiset ovat ylihuomenna. Ajattelin…
- Ota tämä. - Hetkinen.
Tietääkö Ilonka?
Voin soittaa hänelle.
Toki. Ei hätää.
Koeta pärjätä. Heippa.
- Terve! - Hei.
- Mukava nähdä. - Samoin.
Juomme puolalaista olutta.
- Pitäkää hauskaa. - Onko jokin hätänä?
On. Minulla on asiaa. Mene toiseen huoneeseen.
Mitä nyt?
Kuule. Mummi on kuollut.
Surullista.
- Kumpi heistä? - Kazia.
Jessus! Älä säikyttele! Luulin, että meidän mummimme!
Meidän mummiko? Hänhän on täyttä terästä.
- Äiti. - Mitä?
- Tiedät sen. - Siis…
- Kauheaa, että hän kuoli. Isä-parka. - Niinpä.
- Miksi äänesi on käheä? - Äiti, siellä savuaa.
Hitto vie.
Älä liioittele. Hei.
KAZIMIERA NIEDBALSKA ELI 81 VUOTTA, KUOLI 13.5.23
Hei.
- Suurkiitos, että tulit. - Miten jakselet?
Jotenkuten.
Äiti.
Kuka olisi uskonut? Hän lähti noin vain.
Eikö hän koskaan hymyillyt?
Älä höpsi.
- Milloin muka? - Kun Ilonka syntyi.
Olihan hän onnellinen, mutta muistan, ettei hän hymyillyt.
Mietin aina, miksi. Vihasiko hän minua? Särkikö päätä?
- Małgosia. - Niin?
- Pyydän yhtä palvelusta. - Niin?
- Isoa. - Anna kuulua.
Monika ja minä…
- Menimme kihloihin. - Onnittelut.
Kiitos.
Pyytäisinkin sinulta, voisitko erota minusta?
- Miten? Taasko? - Taas.
Vähän eri tavalla vain. Kirkonkin silmissä.
Se on simppeli lomake.
Voin lähettää sen. Täytät sen ja allekirjoitat.
Roman tuli perheineen.
Otetaanko kuva?
Roman tuli perheensä kanssa.
- Ehkä… - Minä sanoin jo.
- No? - Małgosia.
- Otatko sinä sen? - Jep.
- Kyllä. - Niinkö?
- Tulkaa, Isä Marian. - Kyllä, kyllä.
- Nytkö? - Kyllä.
- Voinko luottaa sinuun? - Kyllä.
- Nytkö? - Niinkö?
- Kyllä. - Hienoa.
AVIOERO
Kirkollinen tuomioistuin?
Sillä on hienot perinteet. Kuten inkvisitiolla.
Nimellisesti vain. Tuskin mitään oikeutta käydään.
Miksi suostuit? Eikö meillä ole omiakin ongelmia?
Miten olisin voinut kieltäytyä hänen äitinsä hautajaisissa?
Ja samapa tuolle. Jacek haluaa toiset kirkkohäät.
- Nuorikko taitaa painostaa. - Katsotaan, onko se ihan sama.
Ravaat pian kirkosta toiseen setvimässä asiaa.
Ei kirkoissa vaan… Mikä se on? Kuuria.
- Niin. - Tai jotain.
- Hiippakunnan piispan pakeilla? - Niin kai.
- Sitten olet lirissä. - Miksi?
Kun hain todistusta kummiutta varten,
minua grillattiin pahemmin kuin pankissa.
- Mutta sait sen. - No en.
Ostin netistä parilla satasella väärennetyn.
Ala?
- Tuletko syömään? - En!
Sepä on melkoinen paperisota.
Pahempi kuin apurahahakemuksessani.
- Saitko vastauksen? - 6-12 viikkoa. Mitä se tarkoittaakaan.
- Ehkä olet siihen mennessä eronnut. - Älä edes vitsaile.
- "Miten kuvailisitte avioelämäänne?" - "Avioelämää"?
"Se oli ihan hyvää."
"Kuinka säännöllisesti suorititte…" Siis oikeasti? Mitä ihmettä?
- Ai miten usein peuhasimme? - Vitsailet.
"Miten usein suorititte aviolliset velvollisuutenne?"
Kysyvät, saitko orgasmeja.
Mitä kirjoitan? Montako kertaa viikossa, vai?
- Mitä? - Ei mitään.
- Olimme 20-vuotiaita. - Sanoinko jotain? En.
Kirjoita, mitä haluat.
Laitanko vähemmän? Näyttäisikö se paremmalta?
Älä nyt! Älä väitä, ettet itse ollut samanlainen.
Hyvä on. "Ehkä harvemmin."
Näettekö? Osaatte sen. Mahtavaa.
Tämä riittää tältä päivältä. Innostuneempi ote huomenna, jooko?
- Soitettaisiinko jotain uutta? - Te lupasitte.
- Hyvä on. - Jee!
Ehkä se laulu…
Olette jo iloisia, vaikken ole vielä edes kertonut uutisia.
Sain meille uuden keikan.
Soroczycen rautatieaseman avajaisiin.
Itse ministerikin tulee paikalle.
Haluan, että panemme parastamme. Se on meille hieno mahdollisuus.
- Mahdollisuus mihin? - Ala.
- Hei. - Kuka siellä pelleilee?
- Anteeksi. - Tulepas tänne.
- Aiotko pelleillä myös ministerin edessä? - Haloo?
- Rouva Małgorzata Kubiak? - Kyllä.
Soitan Varsovan kaupungin oikeudesta.
- Oikeudesta? - Kyllä. Milloin pääsette kuulemiseen?
- Mihin kuulemiseen? - Avioliiton mitätöimiseen liittyen.
Laitoin kaikki tiedot lomakkeeseen.
Meillä on muutama kysymys. Tulkaa huomenna klo 15.
ENSIMMÄINEN OIKEUSASTE
Sisään.
Päivää.
- Jumalan siunausta. - Jumalan siunausta. Anteeksi.
- Rouva Kubiak? - Kyllä.
Vettä? Kahvia?
Ehkä kahvia.
WADOWICE IKUISESTI!
Kiitos.
Esitän muutaman kysymyksen. Vastatkaa niihin rehellisesti.
Kuten ripillä. Helppoa.
Hän on notaarimme rouva Aniela. Hän valvoo menettelyä.
Milloin solmitte pyhän avioliiton Jacek Niedbalskin kanssa?
Vuonna 2000, eli 23 vuotta sitten.
- Asutteko nyt jonkun muun kanssa? - Mieheni kanssa.
Toisen mieheni.
Meillä on tytär.
Vanhempi tyttäreni on ensimmäisestä liitostani Jacekin kanssa.
Kertokaa minulle,
Rouva Małgorzata, oletteko…
Oletteko harkinnut -
avioliittonne korjaamista herra Jacekin kanssa?
Mitä tarkoitatte? Olen ollut naimisissa 17 vuotta.
Ette meidän silmissämme.
Joskus käy niin, että Pyhän Hengen avulla aviopari -
saa mietittyä asiat ja palaa yhteen.
Mitä he saavat mietittyä?
Tutkimattomat ovat luojan tiet.
Saanko kysyä henkilökohtaisen kysymyksen?
- Kuinka vanha herra on? - Isä.
Aivan, anteeksi.
- Kuinka vanha herra isä on? - Kaksikymmentäkahdeksan.
- Voimmeko jatkaa? - Totta kai.
Kirjoititte, että avioliitto tulisi mitätöidä,
sillä se solmittiin "odottamattoman raskauden yllättäminä".
Suunnittelemattoman.
Ennen avioliittoa.
- Kuinka vanha vanhempi tyttärenne on? - Kaksikymmentäkolme.
Hänellä on jo poikaystävä.
Eiköhän tämä riitä.
Todistaja.
Hankkikaa todistaja, niin siirrämme asian tribunaalille.
Todistajan häistä?
Oikeus vaatii todistajan vahvistamaan lausuntonne.
Se voi olla kuka vain, joka tunsi teidät tuolloin.
Perheenjäsen, ystävä.
Mutta kun en ole enää yhteydessä heihin.
Herra Jacek nimesi esimerkiksi herra Waldemar…
Miszczyk.
- Miszczykin. - Miszczykin?
Ettekö tiennyt? Mielenkiintoista.
Milloin herra Miszczyk tulee tänne?
En voi kertoa. Hän on toisen osapuolen todistaja.
Se on jo ohi.
Jos olet lähellä, voitko tulla hakemaan minut?
Selvä. Pelkkää farssia koko kuvio.
Ei. Hetkinen.
Soitan kohta takaisin, jooko? Odota.
Vuosi oli 2000 tai 2001.
Pian heidän häidensä jälkeen.
Olimme telttailemassa.
Teltat järven rannalla, kitara, laulettiin nuotion ympärillä.
- Tiedättehän? - Olen käynyt Raamattuleireillä.
Silloin satoi ihan hulluna.
Satoi kaatamalla ihan koko ajan. Piileksimme teltoissamme.
Nukahdin saman tien. Olen sellainen.
Mutta keskellä yötä -
kuulin, kun joku avasi telttani vetoketjun.
Muistan vieläkin selvästi -
sen vetoketjun äänen. Se kuulosti…
Malgosia.
- Mitä sinä täällä teet? - Minäkö?
Mitä sinä täällä teet? Miksi Waldek todistaa?
Waldek tekee palveluksen. Olemme bisneskumppaneita.
- Missä bisneksessä? - Tiedäthän…
Tule.
Katso. Herran nimeen.
"20. heinäkuuta klo 13 huoneessa 203… Piispan kunniaksi"
On epäkohteliasta keskeyttää.
- Emme keskeytä. - Miten niin?
- Lopeta. - Gośka, tule.
Älä.
Odotan vain tässä.
- Ole kiltti… - Hys.
"Waldek, minun pitää kertoa yksi juttu." Nainen nojautui lähemmäksi…
Siihen aikaan -
minulla oli myös tyttöystävä. Ymmärrättekö?
Hän nojautui puoleeni ja halusi kertoa jotain.
Mutta hän tarttui minua takaraivosta ja alkoi kosketella sitä.
Järkytyin.
Koska hänhän oli ystäväni vaimo, eikö niin?
Hei! Mitä hän sanoo?
Anteeksi.
- Mitä pötyä sinä puhut? - Małgosia…
Mitä sinä täällä teet? -Kerronko totuuden?
Jacek, tule.
- Rouva Małgorzata. - Törkeää.
Tule tänne!
Herran nimeen!
Olimme telttailemassa. Jacek kuorsasi, koska oli kännissä.
- En saanut unta, joten menin ulos. - Gosia.
Mutta alkoi sataa. Halusin nopeasti takaisin telttaan.
- Menin väärään telttaan. - Minun telttaani.
Koska oli pimeää. Menin sinne vahingossa.
Mutta kun tajusin, palasin heti Jacekin luo, eikö niin?
Kerro heille.
Siitä on yli 20 vuotta.
Etkö yhtäkkiä muista? Entä sinä? Mitä tapahtui?
Mitä täällä tapahtuu? Isä.
Kuulkaa kaikki.
- Poistukaa piispan tiloista heti. - Totta kai.
- Lähdetään. - Tiedättekö mitä?
Olen miettinyt. Olitte oikeassa. Unohtakaa lomakkeeni.
Tunteeni ovat yhtäkkiä heränneet.
Haluan taistella tämän avioliiton eteen. Rakastan sinua yhä.
Sinulla on aviomies.
- Mikä mies? Siviiliavioliitostako? - Isä!
Älkää kirjoittako tuota ylös. Olkaa kiltti.
Isä.
HYVIÄ
ELÄKEPÄIVIÄ
Istukaa.
Aito musiikki tulee kahdesta paikasta.
Täältä ja täältä.
Mutta eilen ette soittaneet sydämellänne. Ette lainkaan. Miksi?
Soitamme pian itse ministerille. Haluatteko kyllästyttää hänetkin?
Ala, tulehan eteen.
Soita tämä.
Lopeta.
- Nyt sama, mutta hymyillen. - Mitä tarkoitatte?
Soitat ja hymyilet.
Lopeta. Väärin.
Vedä syvään henkeä.
- Hymyile ja soita. - Anteeksi, minä voisin ehkä hoitaa tämän.
Katso.
Näettekö?
Se on mahdollista. Sitä täytyy vain haluta.
- Niin? - Voisimmeko soittaa jotain siistimpää?
Aivan. Ei näitä tylsiä veisuja.
Orkesteri on joukkue. Aina ei voi tehdä, mitä haluaa.
Voimme soittaa ministerille jotain klassisempaa, vai mitä?
Harjoitelkaa. Aikaa on vain...
Małgorzata Kubiak?
- Tässä. - Juttutuokio?
Isä Przemysław Niesporczak tribunaalista.
Halusimme kertoa henkilökohtaisesti.
Oikeus totesi hakemuksenne hataraksi.
- Ai. - Valitettavasti.
Mutta vihjaisitte mahdollisuudesta perua anomuksenne.
Se oli vitsi. Olitte paikalla, herra… Isä.
Mikä tämä on?
Pelkkä muodollisuus. Nimi alle, ja sillä selvä.
En ymmärrä. Miksi peruisimme anomuksen, jos se on jo evätty?
Kuten isä Przemysław sanoi,
tämä on pelkkä muodollisuus.
Se evättiin ensimmäisessä asteessa.
Mutta mikäli oikein ymmärrän,
jos seuraava oikeusaste hyväksyy sen,
saamme avioeron.
- Avioliiton mitätöinnin. - Niin, sen.
Ette välttämättä.
Voi käydä niin,
että tarvitaan Rota Romanan päätös.
Tai ehkä jopa Vatikaanin korkeimman tuomioistuimen päätös.
Se on aikaavievää ja työlästä.
Myös meille.
Ja teillä on omakin elämänne.
On ehkä helpompi jättää tämä tähän.
Eikö olisi helpompaa myöntää meille se avioero?
- Avioliiton mitätöin… - Niin, mitätöinti.
Rouva Małgorzata,
me instituutiona solmimme kanssanne sopimuksen.
Vihimme teidät tietyin ehdoin.
Nyt yritätte esittää, etteivät ne ehdot päde.
Ja ettei sopimustamme solmittu.
Siksi pidetään oikeudenkäynti.
Ja tapaaminen aviositeen puolustajan kanssa.
Anteeksi, kenen?
Aviositeen puolustaja tutustuu tietoihinne -
ja pyrkii argumentoimaan, että anomuksenne on perusteeton.
Hän vain puolustaa avioliittoanne.
Mitä avioliittoa? Emme ole olleet yhdessä 20 vuoteen.
Kirjamme kertovat muuta.
- En sitten tiedä. - Näette, ettei se ole niin yksinkertaista.
Ei ole, ei.
- Kaikki tuodaan julki. - Mikä tuodaan julki?
Esimerkiksi se, että avioton tyttärenne -
- lakkasi käymästä uskonnon tunneilla. - Anteeksi, mitä?
Mitä väliä sillä on?
Kaikella on väliä.
Selvä sitten.
Mennään sitten Vatikaaniin itse Paavin pakeille.
Uskonnon opiskelun lopettamisesta päätin minä. Kiitos.
Kiitoksia.
Hienoa. Näyttää hyvältä.
Onnistuimme.
Minulle alkaa riittää. Tulin juuri kotiin. Hei.
Kulta, katso, mitä kokkasimme sinulle.
Miksen tiennyt, ettet opiskele uskontoa?
- Isä tietää. - Mitä?
Mitä väliä sillä on? Haluaisitko hänen opiskelevan sitä?
Ei siitä ole nyt kyse.
- Tapahtuiko jotain? - He tietävät, mutta minä en.
- Ketkä tietävät? - Papit tulivat tänään koululle.
Olivat kuin jotkin hiton gangsterit.
Uhkailivat, että kaikki paljastuisi. Älytöntä.
Tiesitkö, että Filip lopetti?
- En. - Trumpetti lähti.
Kiitos vain, koska se on sinun tekosiasi.
- Eikä ole. - Ei vai?
- Hän puhui siitä jo puoli vuotta sitten. - Ja nyt vasta kerrot?
Etkö huomaa, että ketään ei huvita soittaa?
- Hei. - Ne konsertit ovat ihan turhia.
Tuomio.
Aletaanko syömään?
Ei mennä yksityiskohtiin.
Se ei vain toiminut.
Sillä siisti.
Jos he kysyvät, en aio silotella mitään. Älä luota siihen.
En enää.
- Anteeksi, että jouduitte odottamaan. - Puoli tuntia vain.
- Aniela Miłkowska. Tiedätte tehtäväni. - Kyllä, olemmekin jo tavanneet.
Olette aviositeen puolustaja… Anteeksi.
- Puolustajatar. - Puolustaja.
Tehtäväni on yrittää korjata avioliittonne.
Mutta huomaan, että haluatte vain leiman paperiin.
Kyllä vain.
Olen lukenut tietonne.
Tuollaiset avioliitot päättyvät aina eroon.
Täsmälleen.
Anteeksi, millaiset?
Häiriintyneet ja patologiset.
- Emme me täydellisiä olleet, mutta… - Häiriintyneet ja patologiset?
Ettekö ollut raskaana avioliittoon astuessanne?
- Avioiduimme rakkaudesta. - Tietenkin.
Kiitos. Lähetän mielipiteeni postitse hiippakuntaan.
Anteeksi, rouva Aniela.
Pyydämme teiltä kauniisti. Miten saisimme täältä sen leiman?
Ei ole mitään leimaa.
- Katso, minkä sain. - Mahtavaa.
Ole hyvä.
Onko kaikki hyvin?
Mikään ei ole hyvin. Siellä oli yksi outo nainen.
Mikä nainen? Luulin, että siellä on vain pappeja.
Niin, mutta hän oli maallikkona. Aviositeen puolustaja.
- Meidän siteemmekö? - Ei, miten niin? Minun ja Jacekin.
Hänkö yritti saada sinua palaamaan ex-miehesi luo?
Periaatteessa kyllä.
- Hän kutsui meitä patologisiksi. - Meitäkö?
Ei meitä vaan Jacekia ja minua.
Meitä ei vihitty kirkossa. Sinua ei ole heille edes olemassa.
No, miten se meni?
Olisi voinut mennä paremminkin.
Kenen kannalta?
KUKISTA LOHIKÄÄRME
Anteeksi.
Hetkinen.
Tarkistin netistä, ja vaihtoehtoja on muutamia.
En ehdota mitään, mutta luin, että pieni voitelu voisi nopeuttaa hommaa.
Olen yrittänyt kaikkea.
Meidän on ensinnäkin kerrottava samaa tarinaa.
- Tietysti. Mikä se tarina on? - Hetkinen.
Vaihdoin kaiuttimelle. No niin.
- Voisimme sanoa, että olet impotentti. - Impotentti.
- Ja ostimme vauvamme internetistä? - En tiedä. Tästä versiosta pidän eniten.
Entä se, että salasit minulta mielisairauden?
Eikä minua hoideta? Ja saan silti avioitua?
- Mitä sinä puhut? - Okei.
No entä se,
että sain tietää alkoholismistasi?
- Miksi syy on aina minussa? - Koska sinä tätä haluat.
Hetkinen vain.
Jos olisit antanut valasi kännissä, et muistaisi häitä.
Ei tyhmempi idea.
Mitä jos puhutaan heille kuin ihmisille?
Oletko tosissasi?
Olen. Istutaan alas ja puhutaan kuin aikaihmiset.
Selvä.
TOINEN OIKEUSASTE
Voitte tulla sisään.
Hitto.
- Ylistys Herralle. - Nyt ja aina. Aamen.
Anteeksi.
Missä Isä Przemysław on?
Ei täällä. Hän sai siirron.
- Mennäänpä asiaan, Herra Jacek. - Niin, Isä.
Miksi avioliittonne tulisi mitätöidä?
Avioliitomme tulisi mitätöidä, koska erosimme monta vuotta sitten.
Ja…
Małgosialla on uusi aviomies.
Ja minulla on uusi morsian.
Ja?
Ja…
Małgosialla on uusi aviomies.
Ei kovin uusi. Olemme olleet naimisissa 17 vuotta…
Kysyn toisin. Miksi haluatte mennä taas naimisiin kirkossa?
Yleisesti ottaen olen kai kypsynyt. Olen aikuistunut ja muuttunut.
Menkää sitten maistraattiin.
- Miksi vaivata kirkkoa? - Miksi niin ikävä äänensävy, Isä?
Ei kyse ole minusta. Kyse on…
Anteeksi, että puhun yksityisasioista, mutta Monikan mummi on 94.
Pelagia. Olen kertonut. Se lyhyt.
Ja…
Hän haaveilee näkevänsä lapsenlapsensa alttarilla. Valkoisessa hunnussa.
Kuten kaikki mummot.
Mutta valitettavasti hänen terveytensä -
on alkanut heiketä,
emmekä tiedä, elääkö hän…
Hän lahjoittaa messussa aina,
jotta häät pidettäisiin pian.
"Odottamattoman raskauden -
yllättäminä."
En ymmärrä. Kuka voi olla "odottamattoman raskauden yllättämä"?
Neitsyt Maria?
Isä Marian epäilee argumenttienne pitävyyttä.
Olin humalassa.
En halunnut aiemmin sanoa sitä, mutta olin umpitunnelissa.
Alttarilla. Siis messun aikana. Jumalanpalveluksen.
Järkyttävä käänne.
- Keksittekö tuon nyt? - En. Miksi olisin keksinyt?
Hävettää kertoa.
- Kuinka humalassa? - Erittäin. En ollut…
- Pystyitkö seisomaan? - Kyllä. Pystyin.
- Sitten olitte vain tuiterissa. - Ei, olin kännissä.
- Jessus, muistan nyt sen… - Sen hajun.
Aivan, sen lemun.
Luulin, että se lähti papista.
- Älä nyt, Gośka. - Anteeksi, mutta…
Hän pani sormuksen väärään sormeen.
Kyllä. En tiedä, mitä olisin tehnyt ilman pappia. Hän pani sen siihen.
Tai siis auttoi sen kanssa.
- Hän asetti sen... - Hän korjasi virheeni.
Panin hermojen piikkiin.
- Mutta se… - Gosia.
Jacek, kuule…
- Anna olla. - En. Olet yksinkertaisesti sika.
Olet sika.
- Ja juoppo. - Gosia.
Otetaanpa selvää.
Oliko pakko läpsäistä?
- Mistä he häävideomme saivat? - Mistäkö saivat?
Minä annoin sen.
He pyysivät tapaukseen liittyviä juttuja, ja minä annoin sen.
Sinäkö olet säästänyt sen?
Muistoksi.
En tiennytkään Pelagia-mummista.
HDMI.
Kusessa ollaan.
- Hyvät vastanaineet, kuuntelitte… - Isä Czesław.
…ja teitä muistutettiin rakkauden ja avioliiton merkityksestä.
Siksi kysyn kirkon nimissä aikeistanne.
Małgorzata ja Jacek, tahdotteko, vapaasti ja ilman pakkoa,
astua avioliittoon?
Tässä huojuin.
- Selvästi. - Missä?
- …ja niin myötä- kuin vastamäessä… - Huojun vasemmalta oikealle.
- Selvästi. - …ottaa vastaan lapset rakkaudella…
Tuo typerä hymy. Vodkan vaikutusta.
- Kyllä. - Pyytäkäämme Pyhää Henkeä…
Ja taas.
- Tulkoon heidän rakkaudestaan… - Kelaa sormusten siunaamiseen.
Kelaa.
Vielä.
Seis.
Kovemmalle.
Vaihtakaa nyt vihkisormuksia merkiksi solmitusta avioliitosta.
Małgorzata,
ota tämä sormus -
merkiksi rakkaudesta -
ja uskollisuudesta.
Isän,
- Pojan ja Pyhän Hengen nimeen. - Voi jeesus!
Jacek, ota tämä sormus merkiksi rakkaudesta ja uskollisuudesta.
Isän, Pojan…
- Mitä seuraavaksi? - Seuraavaksi?
- Seuraavaksi tulee hääjuhla. - Sammuta se.
Herra, rouva.
En näe todisteita, jotka tukisivat…
väitettänne.
Mitä?
- Anteeksi, mutta mitä nyt? - Ei mitään.
Onnea matkaan.
Anteeksi.
Minulla on ehdotus.
Ette selviä tästä omin voimin.
Asianajaja?
Hän ymmärtää järjestelmämme mutkikkuuden. Kannattaa harkita.
Tämäkö ei siis ole ohi?
Kertokaa hänelle, että Isä Tomasz lähetti teidät.
- Ottaisitteko juotavaa? - Kyllä, kiitos.
Ei, kiitos.
- Onko teillä mäyräkoira? Pidättekö niistä? - Tuo ei ole mäyräkoira.
- Haluatte siis… - Kirkolta avioeron.
Avioliiton mitätöinnin.
- Aivan. - Aivan.
Haluatteko kertakonsultoinnin vai edustajan koko prosessin ajaksi?
Ensi alkuun konsultoinnin, ja katsotaan sitten.
Toki.
Auttakaa meitä. Miten saisimme avioeron? Tai siis liittomme mitätöinnin?
- Sakramentin. - Aviositeen.
Olkaa oikeassa.
Mehän olemme.
- Mutta se ei auta. - Ei niin.
Tiedätte varmasti porsaanreikiä,
joilla homma hoituisi helpommin ja nopeammin.
Tehdään yksi asia selväksi.
Olen itse uskovainen,
enkä auta teitä huijaamaan kirkkoa.
Mutta olette juristi?
- Kanonisen oikeuden lakimies. - Mitä se tarkoittaa?
Sitä, että kaikki on tehtävä kirkkolakia noudattaen.
Totta kai.
Käsittelyssä on järkeä, jos puhutte totta.
Jos näin olisi, emme tarvitsisi lakimiestä.
Aivan. Luettuani paperinne haluaisin kysyä muutaman kysymyksen.
Selvä.
- Oletteko alkoholisti? - En.
Olit sinä.
Juon vähemmän kuin ennen.
- Silloin join enemmän. - Mutta olitte häissänne humalassa.
Mitä "humalassa" tarkoittaa? Aloitetaan siitä.
Se on hyvin häilyvä termi.
En tiedä, milloin ihminen alkaa olla humalassa.
Kysyn nyt näin. Onko siitä todisteita, että olitte humalassa?
No…
Eikö sanani riitä?
Koettakaa ymmärtää.
Nykyään erotaan hurjan paljon.
Jos kaikki sakramentit mitätöitäisiin noin vain,
minkä arvoisia ne olisivat?
Mihin tarvitsisimme kirkkoa?
Hyvä kysymys.
- Voin antaa pari neuvoa. - Siksihän me tulimme.
Tarvitsette todistajan vahvistamaan tarinanne.
Mutta hänen on kerrottava totuus.
Auttaako se?
Se lisää puolustuksenne uskottavuutta.
Sillä tältä istumalta -
en mitätöisi.
Todistaja.
Ymmärrän.
Kiitos neuvosta.
Se tekee 950 zlotya.
Paljonko?
Isä Tomasz lähetti meidät.
Viekää hänelle terveiseni.
Isä Tomek taisi saada juristilta provikat, vai mitä?
Takuulla.
Hetkinen.
- 36. minuutti. Näetkö? - Odota hetki.
- Niin? - Eikö tuo ole se ystäväsi?
Minunko? Ei.
- Sinun pikemminkin? - Ihan outo. Eikö hän ole serkkusi?
Ai tuo. Hän on kyllä serkkuni.
Sovimme, ettei tähän sotketa sukulaisia.
- Hyvä on. Entä tuo hänen vieressään? - Tuoko?
Eikö tuo ole se tyyppi,
joka löi päänsä katuun, ja piti soittaa ambulanssi?
Jestas, on se.
Nyt opetetaan sulhaselle, miten sokea mies juo.
Se pannaan silmille. Näin.
- Oletteko valmiita? - Tuo on opiskelukaverini Piotrek.
Ehkä hän?
Hän ei muista mitään. Hän ryyppäsi jo ennen messua.
Täsmälleen!
- Aivan. Hän ei valehtele, koska ei muista. - Piotruś.
Hän on täydellinen.
Rakastan teitä! En unohda teitä koskaan!
No niin. Asia kunnossa.
Malja onnistumisellemme.
Suukko!
Hei.
Säikähdin.
Haluatteko syötävää?
- Voin tilata. - Söimme jo treenien jälkeen.
Etsimme todistajaa häistä, jotta… Unohda koko juttu.
- Voitko viedä Alan huomenna klo 11? - Voin.
Hetkinen, en.
Tapaan Jacekin…
Okei.
Facebookin perusteella hän asuu isovanhempiensa luona.
Taisin olla siellä kerran juhlissa. Sinun kanssasi.
Et ollut.
Miten niin en?
Aivan sama.
- Piotruś tulee paikalle. Kaikki järjestyy. - Jää nähtäväksi.
Siinä hän on.
- Misia, Kasia! - Pitkästä aikaa!
Mitä kuuluu, Piotruś?
Mitä? Olet laihtunut, veliseni.
- No hei! - Gosia.
Jacek. Olit häissämme vuonna 2000.
Muistathan?
- Älä esitä. - Niin kai.
Olemme ohikulkumatkalla.
Mietin, että asuit täällä. Olin oikeassa.
- Olisi ollut sääli ajaa ohi. - Joo.
Hei!
- Vanha ystävyys ei koskaan kuole. - Niin…
Pakko se on myöntää, että maailma on muuttunut.
- Olen lopettanut juomisen. - Älähän nyt.
Kaksitoista vuotta.
Etkö edes snapsia?
- Kuulkaa, Jacek ja… - Gośka.
Gośka. Jos haluatte pesukoneen kuntoon, voin antaa alennusta…
Emme halua pesukonetta kuntoon. Haluamme avioeron.
- Siksi tulin. Koska pyydän apuasi. - Millaista apua?
- Todista oikeudessa. - Missä oikeudessa?
Rauhoitu. Haluamme, että kerrot totuuden.
Minkä totuuden?
- Mitä muistat häistämme? - No? Kerro.
- En paljon, mutta... - Virkistän muistiasi.
Tarjoilit jotain kotitekoista kirkon edessä. Muistatko?
Joo!
- Anisettia! - Anisettia! Luulin, että se oli aroniaa.
- Ei. - Anisettia. Pelkkä sana saa nykimään.
Kyllä.
- Niinhän se meni. - Isävainaa teki sitä.
- Onko hän kuollut? - Jep.
Otan osaa.
- Mutta vain minä join sitä. - Hitto.
- Ei! - Ei.
- Jacek joi myös. - Minäkin join. Ämpäreittäin.
- Sinä, isäsi ja minä. - Aivan.
Joo…
- Oi niitä aikoja. - Miten se liittyy asiaan?
Toistat vain tämän kaiken.
- Oikeudessa. - Toistan mitä?
Että hän oli humalassa valat vannoessaan.
Hetkinen. Mikä tuomioistuin se on?
Tavallinen, kirkollinen. Kuten mikä tahansa muu. Mitä nyt?
- Ei käy. - Piotrek. "Kirkollinen"?
Piotruś.
Piotrek, äitini kuoli.
Mitä sitten? Haluatteko, että valehtelen kirkolle?
Tulin hitto vie uskoon. Sakramentit ovat minulle pyhiä.
- Ei siitä ole kyse. - Mistä sitten?
Totuudesta.
Sinun on kerrottava totuus. Sinun täytyy.
- Se auttaisi meitä kovasti. - Hyvästi. Etsikää joku toinen hölmö.
- Hei. - Kaksi tonnia?
- Ole kiltti. - Kolme!
- Sujut ollaan. - Teistä pitäisi tehdä tv-sarja.
- Mukavaa, että kävitte. - Pidetäänkö yhteyttä?
- Takuulla! - Varmasti.
- Kuule… - Vanha mutta hyvä!
Paljonko sillä on ajettu?
- Piotruś. - Hei hei.
Joku sanoi, että ihminen ei muutu.
Koska se on totta.
- Niinkö se on? - Jep.
Entä Piotruś?
Poikkeus vahvistaa säännön.
Älä huoli. Tutkin auton joka viikko.
Odota. Ei hätää.
- Paras pysähtyä. - Helvetti.
- Ajan menemään vain. - No niin.
- Pysähdy. Vika on varmaan jäähdyttimessä. - Hyvä on.
- Soitan Andrzejille. Hän auttaa. - En tarvitse apua.
"Andrzej."
Voihan sonta.
Auts. Perkele.
Noin.
Mitä nyt?
- Radio? - Ei!
Akku tyhjenee.
- Eikö autolla ajeta? - Ei.
- Ei metriäkään. - Eikö? Ei sitten radiota.
- Muistuu mieleen. - Mikä?
Meiltä tyhjeni kerran akku.
Latasimme sen tosi nopeasti.
- Auto heilui kuin musiikkivideoissa. - Lopeta!
Oltiin nuoria ja tyhmiä.
- Teki mieli koko ajan ja kaikkialla. - Niinpä.
Teki mieli koko ajan.
- Se on kaunista. - Okei, okei.
- Mitä? - Iän myötä kasvaa mukavuudenhalu.
Monika ja minä…
- Teemme sitä autossa tuon tuosta. - Oikeasti?
Älä nyt.
Miksi valehtelisin sinulle? En miksikään.
Miksi kerrot minulle tuon kaiken?
- Puhuimme siitä. - Niin, mutta…
- Mitä? - Eikö se käy selän päälle?
- Käy. - Juuri niin.
Siinäpä se.
- Mikä? - Ei mikään.
Asioiden ymmärtäminen vie muutaman vuoden.
- Kuten minkä? - Kuten miksi erosimme.
- Oikeasti? - Joo.
Minulla siihen ei mennyt vuosia.
Tiesin heti, että olet epäkypsä ja vastuuton.
Itsekeskeinen. Katoat koko ajan.
- Mitä? Sellaista se oli. - Ilman muuta oli.
Miksi me sitten erosimme?
Kuka järkevä ihminen odottaa 20-vuotiaan luopuvan elämästään?
20-vuotias, jolla on vauva hänen kanssaan.
- En halunnut lapsia. - En minäkään.
Mutta meillä oli yksi. Ja on.
Kun saa lapsen, on pakko vähän kasvaa.
Mutta et pystynyt siihen. Eli minun täytyi. Minäkin olin 20.
Ei kai se niin kauheaa ollut.
Kyllä se oli.
Etkö muista?
Pidän sydämessäni vain hyvät asiat.
En ole enää samanlainen.
- Tällaista kanssasi on puhua. - Millaista?
En minä sitä tarkoittanut.
Hienoa, jos olet kypsynyt. Toivon vain parastasi.
Etkö ymmärrä, että on korkea aika?
- Kannentiiviste mäsänä. - Niin arvelinkin. Huono juttu, eikö?
Helppo korjata, mutta se on vuotanut yli, eli se ei käynnisty.
- Voin viedä teidät. Soita hinausauto. - Niin aioinkin.
Ilonka tulee ensi lauantaina.
Hän haluaa esitellä meidät poikaystävälleen Tomekille.
Se voi olla vakavaa.
Pidetään juhlat.
Äiti, haluaisin lopettaa.
- Minkä? - Orkesterissa.
- Seitsemän hukattua vuotta, mutta soitat… - Siis rautatieasemalla? Oikeasti?
Ei asemalla vaan aseman avajaisissa. Se on eri asia.
Se on ollut siellä 40 vuotta.
Se suljettiin kaksi vuotta sitten ja nyt se avataan uudelleen -
vaalien takia.
APURAHA-ANOMUS HYLÄTTY
Se on muuten mielenkiintoista, että niin simppeli asia -
kuin alastomuus on toisessa maassa normaalia ja tabu toisessa.
- Vai mitä? - Joo.
Mutta se liittyy myös uskontoon. Asioihin, joille ei voi mitään.
Äiti sanoi, että olette taas eroamassa. Miten tällä kertaa sujuu?
- Sujuu se. - Joo. Sujuu se.
- Hyvin etenee. - Niin ja näin.
Toisessa oikeusasteessa.
Olemme valittaneet.
- Odotamme mielipidettä Vatikaanista. - Vatikaanista?
- Paaviko sen nyt päättää? - Se olisikin mielenkiintoista.
Niinkin voi sanoa.
Emme tiedä, miten käy. Se on totuus.
Miten niin ette tiedä? Miten siinä käy?
Kyllä me tiedämme, miten siinä käy, muttemme sitä, milloin.
Miten niin "ette milloin"?
Isä on varannut kaiken syyskuulle.
Olen kieltänyt sukuani matkustamasta silloin mihinkään.
Sanoin, etten tiedä, milloin…
- En ymmärrä. - Mutta tiedämme…
- Teemme kaikkemme. - Kyllä. Se on vain ajan kysymys.
- Kestääkö se syyskuuhun asti? - Ei.
Aika epäsovinnaista Puolassa -
tällainen tilkkutäkkiperhe saman pöydän ääressä.
Se vaatiikin näin paljon alkoholia.
Yksi tytär, toinen tytär. Isä, äiti.
Minä,
satunnainen tyyppi, joka otti vastuuta ja kasvatti Ilonkaa seitsenvuotiaasta.
- Tarkoitatko, että minä olen vastuuton? - Sinä sen sanoit.
- Opetin hänet ajamaan pyörällä. - Ai?
Totta. Siitä on muistona arpi.
- Osaatpa kuitenkin ajaa. - Riittää.
Juon yksin.
Malja sille, että on onnellinen muttei välttämättä vastuullinen.
- Lähdetään kotiin. Nyt. - Kotiinko? Selvä.
Kuuntele.
- Hyvä on. - Jep jep.
- Tässä. - Soitin taksin.
- Mitä? - Maksetaan puoliksi.
Ei, minä maksan!
Pyöristäkää se.
- Käyn vessassa. - Tulen mukaan.
Kiitos.
- Mistä hyvästä? - Avioerosta.
Moni ex-vaimo ei kiusallaankaan auttaisi.
- Luultavasti ei. - Niinpä.
Mutta erosta ei olekaan kaksi vuotta -
vaan melkein kaksikymmentä. Siinä on iso ero.
Voi olla hassua, että valkoisella hääpuvulla on väliä, mutta…
- Kaikilla on unelmansa. - Totta kai.
Se toteutuu sinun ansiostasi.
Jos olisin hyvä ystävä, kehottaisin ottamaan jalat alle.
- Jacekin luotako? - Niin.
- Hän ei tiedä, mihin on ryhtymässä. - Kuulostaa hyvältä.
Hän näytti kivalta.
- Tämä on meidän. - Nähdään.
- Heippa! - Heippa!
- Missä meidän on?
- Älä käy suihkussa. - Missä meidän kyyti?
Haluan sinut likaisena.
Monialla on päivystysvuoro mutta meillä ei.
- Minne mennään? - Mihin vain, mistä saa hyvää.
Täytyyhän sinun appiukkoosi tutustua.
- Hei! - Mennään nyt.
Gosia?
Taidankin jäädä.
Viivyn vielä hetken.
- Sitten minäkin jään. - Sinä hyppäät taksiin.
- Sinulla on koulua. - Minulla ei ole.
- Nähdään. - Heippa.
- Heippa.
Nähdään.
No, minne sitten?
Tuonne vai tuonne?
- Sanoit "Portugali." - Se meni väärin. Hän oli 6-vuotias.
- Se oli Barcelona! - Hän oli seitsemän.
- Sekoitat Portugalin… - Ei!
- Lähde nyt vain. - En ole varma.
- Lähde nyt. - Se on hyvä mesta.
Tännekö?
Olkaapa hyvä.
- Minne? - En tiedä, millaisessa asut, mutta…
- Tiskille! - Tiskille!
…ekana lähtevä menee ensin.
Isä on näköjään dieetillä.
- Monika suuttuu, kun syön punaista lihaa. - Siitä se alkaa.
- Anteeksi, missä juomani on? - Voimme tuoda sinulle.
- Tule mukaani. - Odota.
- Mitä sinä teet? - Minun on pakko.
- Jätä minullekin. - Pakko.
Kauanko suhde kestää?
Isällä?
Monika panee hänet ruotuun.
Puhuin Alan kanssa. Hän sanoi, että kotona on kireää.
Hän liioittelee.
Elämä ja ihmissuhteet ovat vaikeita.
Ala tekee siitä vielä vaikeampaa.
Ehkä ei tekisi, jos antaisit hänelle vähän löysää.
Minähän annan.
Hän aikoo lopettaa musiikkiopiston. Selvä. Omapa on elämänsä.
Mutta olet selvästikin raivona.
Hän on vaikeassa iässä.
Ihanko totta? Asun hänen kanssaan saman katon alla.
Et ollut ennen tuollainen.
- Koska tottelin sinua aina. - Juuri niin.
Jälkeenpäin ajatellen se ei ollut kovin terveellistä.
- Lopeta. - Vitsailen vain.
- Anna armoa. - Olet loistoäiti.
Olepa hyvä.
Miksi jätit noin vähän?
Käsken Andrzej'n tehdä sinulle välillä lihaa.
Halusimme juotavaa.
- Toimme vain… - Vodkaa vain.
Jep, vodkaa.
- Kippis. - Oikeasti?
Äiti.
Tää mesta on mun!
Mua on siis turha määräillä!
Muistatko?
Minä vain…
En ole aikoihin ollut näin myöhään ulkona.
- Älä naura minulle. - Sietäisit hävetä.
- Gośka. - Minulla on perhe, lapsia.
Elämä on niin lyhyt. Siitä pitää nauttia.
Tiedetään.
Oliko tuo jokin ehdotus?
"Oliko tuo jokin ehdotus?"
- Mitä sinä… - Mitä?
Minne matka? Neiti, jos veisin teidät nyt -
tuolle kujalle…
Mitä?
…ei tarvitsisi ripittäytyä.
Miksei?
Vaimon kanssa se ei ole syntiä.
Et ole muuttunut yhtään.
- Huomenta. - Hei.
"Kiitos"?
Odota. Mitä nyt?
- Ei mitään. - Haluatko puhua?
Asiakas odottaa.
- Mutta tämä on tärkeää. - Niin on kyytikin.
- Etkö voi odottaa viittä minuuttia? - Onko sinulla kiireitä Jacekin kanssa?
Andrzej…
Julka ja Gabrysia ovat sairaina, ja Brunolla on ruokamyrkytys.
Jacek lähti kai jonnekin.
Marek on isovanhempiensa luona.
- Aloitetaan viritys. - Soitetaanko me?
Kyllä soitetaan.
Antakaa A.
Odottakaa. Tulisitko hetkeksi?
- Mitä tämä on? Miltä tämä näyttää? - He ovat sairaina. Emme voi sille mitään.
Koko vuonna kukaan ei sairastanut, ja nyt kaikki?
Se alkoi tyttärestäsi.
Aseman avajaisten väki soitti minulle.
Kysyivät, mitä tehdä, kun meitä on niin vähän.
Mistä he sen tietävät?
- Ei kyse ole nyt siitä. - Kuulin aseman olleen käytössä jo vuosia.
Mitä väliä sillä on? Se suljetaan avajaisia varten.
Joko hoidat asian kuntoon, tai etsin jonkun, joka hoitaa.
- Hei. En tiennyt, että olet kotona. - Mitä väliä?
Ala, saanko sanoa yhden asian?
- Saat tehdä mitä haluat. - Kuuntele minua hetki.
Haluan vain sanoa, että kunnioitan jokaista päätöstäsi.
Pyydän vain, että miettisit rauhassa vielä kerran.
Älä tee mitään kiusalla.
Älä ajattele minua äläkä sitä -
surkeaa tehtaan konserttia. Ajattele vain itseäsi.
En soisi sinun katuvan,
että tuhlasit seitsemän vuotta soittamiseen vain siksi,
että meidän välillämme oli huono hetki.
- Jooko? - Okei.
Kiitos.
- Tiesitkö, ettei isä saanut sitä apurahaa? - En.
Hän sai kirjeen. Ei kai halunnut sinun näkevän sitä.
Hän taitaa tarvita sinua nyt.
KOLMAS OIKEUSASTE
Jumalan siunausta.
Odotamme puhelua.
- Mitä puhelua? - Isä Giuseppelta Vatikaanista.
Katso.
Kutsukaa todistaja sisään.
Todistaja?
Czesław.
Kiitos, että tulitte niin kaukaisesta maamme kolkasta.
Tunnistatteko nämä ihmiset, Isä?
- Jumalan siunausta. - Tietysti.
- Missä tapasitte heidät? - 31. toukokuuta 2000.
Vihin heidät pyhään avioliittoon St. Florian'sissa.
Vaikuttiko sinä päivänä mikään epäilyttävältä?
Mikään, mikä voisi mitätöidä sakramentin?
Ei.
Saitteko sen käsityksen, että toinen puolisoista -
oli seremonian aikana selvästi päihtyneessä tilassa?
Tunsitteko mitään erityistä hajua?
Sellainen tila voisi olla peruste avioliiton mitätöimiselle.
Ehdottomasti en.
Ymmärrän. Viimeinen kysymys.
Isä Czesław, kumpikin puoliso on kertonut,
että herra Jacek halusi ensin laittaa sormuksen -
väärään sormeen.
Mutta että te puutuitte asiaan ja osoititte sulhaselle oikean sormen.
Oliko näin?
Mitään sellaista ei tapahtunut.
Sulhanen pujotti sormuksen epäröimättä -
oikeaan sormeen.
Kiitos.
Ei muuta kysyttävää.
- Minulla on kysymys. - Anteeksi, kuinka?
Haluaisin kysyä Isä Czesławilta yhden kysymyksen.
Saan kai? Olen asianosainen.
Saatte.
21. syyskuuta 2001.
Muistatteko?
Voisitteko virkistää muistiani?
Silloin tyttäremme Ilonka kastettiin.
Tietenkin.
Kun kasteen aikana -
ojensin Ilonkan syliinne, ja hän alkoi itkeä…
Vauvalla meni hetki rauhoittua toimituksen jälkeen. Sellaista sattuu.
- Aivan. - Mutta…
En ymmärrä, miksi kysytte.
Siksi, että Ilonka kastettiin Bydgoszczissa.
Jacekin suvun seurakunnassa.
Isä siis valehtelee. Ja vieläpä räikeästi.
Kyseenalaistan todistajan uskottavuuden.
Vaadin, että hänen todistuksensa hylätään kokonaan.
Pyydämme lisäaikaa -
päättääksemme seuraavista toimista.
- Ehdotan oikeudenkäynnin lykkäämistä. - Ei!
Ette lykkää mitään!
Nyt saa riittää. Sitä ei lykätä. En voi enää odottaa!
On totta, etten ollut humalassa.
Olin 20-vuotias.
Olin nuori ja tyhmä.
Ja te ja vanhempani käskitte meidän mennä vihille.
Naimisiin.
Ja vannoa asioita, kunnes kuolema erottaa. Sairasta.
Ollaan rehellisiä.
Jos olisin ollut humalassa, olisin aamuun mennessä selvinnyt.
Mutta vei seitsemän vuotta jättää hänet.
Seitsemän vuotta ymmärtää että tämä ihana nainen -
tarvitsee jonkun toisen.
Jonkun, joka huolehtii hänestä ja pitää häntä hyvänä,
joka on kotona!
Sillä minä en ollut.
Olen siitä todella pahoillani.
Olimme 20-vuotiaita.
20 vuotta vanhoja!
Olin kypsymätön. Olenko nyt kypsä? En tiedä.
Mutta tiedän, että haluan naida rakastamani naisen.
Ja mitä te teette?
Mitä te haluatte?
Hirttää meidät?
Olen kyllästynyt valehtelemaan. Ymmärrättekö?
Anteeksi, että menetin malttini.
Tämä riittänee tältä päivältä. Saimme tarvittavat tiedot.
Odottakaa lopullista tuomiota. Se tulee postitse.
Selvä.
Ellei Isä Giuseppe halua kysyä lisäkysymystä.
Pahoittelut, yhteys pätkii.
Jäikö jotain kuulematta?
Tämä on ihan älytöntä.
- Minun pitää mennä. Olen jo myöhässä. - Helvetti.
- Haluatko kyydin? - Pääsen kävellen nopeammin.
- Mutta… - Nähdään.
- Odota. Gośka, pysähdy. - Mitä?
Kiitos.
Tarkoitan sitä.
Älä kiitä. Emme tiedä…
Tiedän. Kiitos, että olet täällä. Että teimme tämän yhdessä ja…
Kiitos kaikesta.
Olepa hyvä.
Minäkin haluan kiittää sinua.
Oli ihan hyvä -
muistaa, miksi rakastuin sinuun.
Onnea konserttiin!
- Eikö teillä ole jo kiire? - Anteeksi. Nyt voimme lähteä.
Kiitos. Mikä tervetulotoivotus. Ansaitsen tämän toki.
Osaatteko reitin?
Seuraan GPS:ää.
- Eikö kannattaisi mennä asvalttitietä? - Se käskee tänne.
Miten pitkä matka vielä?
Reilu kilometri.
Ja 12 minuuttia.
12 minuuttia?
- Voisitteko painaa vähän kaasua? - Jos tekisin niin…
Mikä tuo oli?
Jää nähtäväksi.
- Kuten näkyy, rengas on puhki. - Mitä nyt?
- Soitan apua. - Kauanko se kestää?
Ainakin yli 12 minuuttia.
Kuulkaa. Ottakaa soittimenne. Menemme kävellen.
Kuten tiedämme, rautatie on tärkeä.
Olen varma, että tämä sijoitus, jonka ministeriö rahoittaa,
auttaa kehittämään kuntaamme,
voivodikuntaamme,
ja koko aluetta.
Missä hitossa te olette?
Pappi siunaa juuri raiteita. Olette seuraavana. Soita!
Onko tämä oikea suunta?
Toivottavasti.
Astukaa syrjään. Traktori tulee.
Väistäkää.
Terve.
Tiedättekö, missä aseman avajaiset ovat?
- Avajaisetko? En tiedä. - Niin.
Tuolla se asema on aina ollut.
- Onko sinne pitkä matka? - Pari kilometriä.
Kiitos, ministeri.
Pyydetäänpä nyt piispaa -
silpomaan… siunaamaan raiteet,
jotta ne palvelevat kaupunkilaisia -
ja Soroczycen kunnassa kävijöitä hyvin.
Hei, lapset.
Kuunnelkaa.
Virallisen osuuden jälkeen on konsertin aika.
Ohjelmaan on tullut muutos.
Pyydän teitä siirtymään nauhanleikkausseremoniaan.
Kiitoksia.
Ala!
Voisitko -
mennä orkesterin kanssa?
Haluaisin puhua isälle.
- Heippa. Kiitos. - Kiitos.
Hei.
Hyvä, että olet tarkkana.
Ja on yleensäkin hyvä,
että olet siinä.
Ja että olet kanssani niin kärsivällinen.
Ymmärrät kaiken. Minun ei tarvitse selittää mitään.
Ja kaikki tuntuu kanssasi niin helpolta.
Olen mahtava kokki.
Ja kaiken lisäksi olet loistava kokki.
Ja -
se kaikki kerta kaikkiaan…
Se kiihottaa minua.
- Jos esimerkiksi voisit… - Lakkaa puhumasta.
TUOMIO
Rakkaat ystävät.
Olemme kokoontuneet tänne tänään yhdistämään nämä kaksi,
Jacek ja Monika, pyhään avioliittoon.
Ikuiseen -
ja peruuttamattomaan.
Tekstitys: Päivi Vuoriaro