Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Prijeđimo na stvar. G. Jacek.
Da, velečasni.
Zašto bismo trebali poništiti vaš brak?
Trebali biste poništiti naš sakrament
jer smo se razveli prije mnogo godina.
I…
Małgosia ima novog muža.
A ja imam novu zaručnicu.
Da, i?
I…
JEDAN MJESEC PRIJE
60 GODINA OVDJE ŽIVIMO, OVDJE RADIMO. HURA!
Bio je obliven krvlju. A šefica me gledala.
- Jesi ti normalna? - On je započeo.
Pa si mu morala izbiti zube?
Nije bilo namjerno.
Andrzeje, tebi je to smiješno? Ozbiljno?
A što sam trebala učiniti?
Ne znam, Ala. Možda ništa?
- Nisi mu trebala izbiti zube. - Jedan zub, mama.
Praviš se pametna?
Možda ćeš sama platiti taj zub?
Nisam ni mislila.
- Ispričavam se. - G. Robert?
- Da. Je li ovo moj prijevoz? - Da.
- Do sveučilišta? - Da. Neobična situacija.
Vozim obitelj kući. Ne smeta vam, zar ne?
Dobro.
- Bok. - Bok.
Što ako se želim baviti nečim drugim?
Čime?
Ne znam. Stolnim tenisom?
Stolnim tenisom?
Ozbiljno?
Odlična ideja.
Jacek zove?
- Bok, Jacek. - Bok. Ne mogu dobiti Gośku.
Mobitel mi je ugašen.
Imala sam koncert. Što je?
Ma ništa posebno. Samo…
- Hajde, čujem da je nešto. - Ja…
Samo sam htio reći da mi je mama preminula.
O, Bože. Jako mi je žao.
Moja sućut.
Pogreb je prekosutra, pa sam mislio…
Uzmi ga.
Čekaj.
Zna li Ilonka?
Mogu je nazvati.
Naravno. Nema problema.
Drži se. Bok.
- Zdravo! - Bok.
- Drago mi je što vas vidim. - I meni.
Pijemo poljsko pivo.
- Kul. Uživajte. - Nešto se dogodilo?
Da, želim ti nešto reći. Odi u drugu sobu.
Što je bilo?
Slušaj.
Baka je umrla.
Zaista mi je žao.
Čekaj, koja?
Kazia.
Isuse, nemoj me plašiti! Mislila sam da je naša baka!
Ma daj, naša baka? Pa ta je jaka kao bik.
Mama.
Što je?
- Znaš da je tako. - Mislim…
Strašno je što je umrla. Jadan tata.
Znam.
Što ti je s glasom?
Mama, nešto se dimi.
Jebote!
Ne pretjeruj. Hej.
KAZIMIERA NIEDBALSKA PREMINULA 13. 5. 2023. U DOBI OD 81 GODINE
Bok.
- Hvala što si došla. - Kako se držiš?
Držim se.
Mama.
Tko bi rekao? Iznenada je umrla.
Nikad nije bila nasmiješena?
Pretjeruješ.
A kad onda?
Kad se Ilonka rodila.
Da, bila je sretna, ali ne sjećam se da je bila nasmiješena.
Uvijek sam se pitala zašto.
Je li me mrzila? Je li imala glavobolju?
- Małgosia. - Da?
- Trebam uslugu od tebe. - Da?
- Veliku. - Reci.
Monika i ja…
Zaručili smo se.
Čestitam.
Hvala.
Pa sam te htio pitati
možemo li se razvesti.
Kako? Opet?
Opet.
Samo malo drukčije.
U crkvi.
To je jednostavan obrazac.
Poslat ću ti ga. Samo ga ispuniš i potpišeš.
Hej, Roman je došao s obitelji.
Hoćemo li se slikati?
Hej, Romek je ovdje s obitelji.
- Možda… - Baš sam to rekla.
- I? - Małgosia.
- Hoćeš nas slikati? - Da.
- Da?
- Da. - I?
Mariane, hajde.
- Može. - Može?
- Sada? - Može.
- Mogu računati na tebe? - Da.
- Sad, zar ne? Da. - I?
- Može. - Odlično.
RAZVEDENI
Crkveni sud?
Drže se starih tradicija. Poput inkvizicije.
Ma to je samo ime. Mislim da neće biti suđenja.
Zašto si pristala? Zar nemamo vlastitih problema?
Ma kako da ga odbijem na maminom pogrebu? Daj.
Uostalom, nije strašno. Jacek želi drugo crkveno vjenčanje.
- Sigurno ga ona tjera. - Vidjet ćemo je li strašno.
Morat ćete obilaziti crkve da to riješite.
Nije u crkvi, već u… Kako se kaže? Kurija.
- Da. - Tako nekako.
S dijecezanskim biskupom?
Da, valjda.
- Onda si u gabuli. - Zašto?
Ja sam tražila potvrdu da budem kuma
i pročešljali su me gore nego neka banka.
- Ali uspjela si. - Ma kakvi.
Dala sam 200 eura za lažnu potvrdu.
Ala?
Hoćeš jesti s nama?
Ne!
Nisam znao da ima toliko dokumenata.
Više nego moj zahtjev za poticaje.
- Jesi li dobio odgovor? - Šest do dvanaest tjedana.
Možda se dotad i razvedeš.
Nemoj se ni šaliti.
„Kako biste opisali svoj bračni život?”
„Bračni?”
„Bio je u redu.”
„Koliko ste često izvršavali…”
Ma jesu li oni ozbiljni?
- Koliko smo se često ševili? - Šališ se.
„Koliko ste često izvršavali svoje bračne dužnosti?”
Pitat će te jesi li imala orgazme.
Što da napišem?
Koliko puta tjedno ili što?
- Što je? - Ništa.
- Imali smo 20 godina. - Nisam ništa rekao.
Napiši što želiš.
Da napišem manje? Da izgleda bolje?
Daj, hajde! Nemoj mi reći da i ti nisi bio takav.
Dobro. „Možda i rjeđe.”
Vidite? Možete vi to. Super.
Dosta za danas. Ali sutra želim malo više entuzijazma.
- Možemo li svirati nešto novo? - Da, obećali ste.
- Dobro. - To!
Možda onu pjesmu…
Već ste sretni, a nisam vam ni rekla vijesti.
Imam novu gažu za nas.
Otvaranje željezničke postaje u Soroczyceu.
I ministar će biti ondje.
Želim da damo sve od sebe. To je velika prilika za nas.
- Prilika za što? - Ala.
Hej.
Tko je šaljivdžija?
Ispričavam se.
Dođi ovamo.
Hoćeš li se tako šaliti i pred ministrom?
Halo?
- Gđa Małgorzata Kubiak? - Da.
Zovem iz Metropolitskog suda u Varšavi.
Suda?
Da. Kad možete doći na saslušanje?
Na kakvo saslušanje?
Riječ je o poništenju braka.
Ali sve sam napisala u obrascu.
Imamo nekoliko pitanja. Molim vas, dođite sutra u 15 h.
PRVI STUPANJ
Uđite.
Pozdrav.
- Hvaljen Isus. - Da, hvaljen Isus. Ispričavam se.
- Gđa Kubiak? - Da.
Jeste li za vodu? Kavu?
Može kava.
WADOWICE ZAUVIJEK!
Hvala.
Postavit ću vam nekoliko pitanja. Samo odgovorite iskreno.
Kao na ispovijedi. Laganini.
Ovo je gđa Aniela, javna bilježnica. Ona će nadgledati postupak.
Kad ste sklopili sveti brak s g. Jacekom Niedbalskim?
Godine 2000., prije 20 godina.
- Živite li sad s nekim drugim? - S mužem.
S drugim mužem.
Imamo kćer.
Moja je starija kći iz prvog braka s Jacekom.
Recite mi…
Gđo Małgorzata, jeste li…
Jeste li razmišljali o tome
da popravite i obnovite svoju bračnu vezu s g. Jacekom?
Kako to mislite? U braku sam već 17 godina.
Ne ako nas pitate.
Ponekad uz pomoć Duha Svetog bračni par razmisli o svemu i pomiri se.
O čemu da razmislim?
Čudni su putevi Gospodnji.
Smijem li vas pitati nešto osobno?
- Koliko godina imate, gospodine? - Velečasni.
Da, ispričavam se.
Koliko godina imate, gospodine velečasni?
Dvadeset osam.
Možemo li nastaviti?
Da, naravno.
Napisali ste da trebamo poništiti brak
jer je sklopljen
zbog „iznenadne i neočekivane trudnoće.”
Neplanirane.
Prije braka.
Koliko godina ima vaša kći?
Dvadeset tri.
Ali već ima dečka.
Mislim da je to sve.
Svjedok.
Treba nam svjedok. Pa ćemo proslijediti slučaj tribunalu.
Mislite na kumu?
Treba nam bilo kakav svjedok da potvrdi vaše riječi.
Netko tko vas je tada dobro poznavao.
Član obitelji, prijateljica.
Ali više ne razgovaram s tim ljudima.
Recimo, g. Jacek naveo je g. Waldemara…
Miszczyka.
- Miszczyka. - Miszczyka?
Niste znali? Jako zanimljivo.
Kad će doći g. Miszczyk?
Ne mogu vam reći. On je svjedok.
Već sam gotova.
Ako si u blizini, možeš li doći po mene?
Dobro.
Ma ne. Pravi cirkus.
Ne.
Čekaj.
Slušaj, nazovem te ubrzo, može? Pričekaj.
Bilo je to 2000. ili 2001. godine.
Odmah nakon vjenčanja.
Kampirali smo.
Šatori uz jezero, gitara, pjevanje uz vatru.
- Razumijete. - Bio sam u kršćanskim kampovima.
Aha. Ali je padala kiša.
Lijevala je kao iz kabla. Cijelo vrijeme.
Skrili smo se u šatorima.
Ja sam odmah zaspao. Tako je uvijek.
No usred noći
čuo sam nekoga
kako otvara šator.
Čak se i sad jasno sjećam zvuka
patentnog zatvarača. Ovako.
Małgosia.
- Što ti radiš tu? - Ja?
A što ti radiš tu? I zašto Waldek svjedoči?
Waldek mi čini uslugu. Pokrenuli smo zajednički biznis.
- Kakav biznis? - Ma…
Dođi.
Gle. Hvaljen Isus.
„Dvadesetog srpnja u 13 h, u sobi 203, po biskupovoj nakani.”
Nepristojno je ometati ih.
- Ne ometamo ih. - Ma kako?
- Prestani. - Gośka, daj.
Prestani.
Ja samo čekam ovdje.
- Molim te. - Tiho.
„Waldek, moram ti nešto reći.” Nagnula se, ovako…
Tada sam i ja
imao djevojku. Razumijete, zar ne?
Nagnula se naprijed. Mislio sam da mi želi nešto reći.
Ali zgrabila me
za potiljak i počela me dirati.
Bio sam u šoku.
Ipak je bila žena mog prijatelja, zar ne?
Hej! Ma što on to govori?
Ispričavam se.
- Kakve su to gluposti? - Małgosia…
- Što ti radiš ovdje? - Da ja kažem istinu?
Jacek, dođi.
Gđo Małgorzata.
Nečuveno.
Dođi ovamo!
Hvaljen Isus!
Kampirali smo. Jacek je hrkao jer se napio.
- Nisam mogla spavati pa sam otišla van. - Gosia.
Počela je padati kiša, pa sam se htjela skriti u šator.
- Ali sam ušla u krivi. - U moj.
Bio je mrak. Pogriješila sam.
No čim sam to shvatila, vratila sam se Jaceku, zar ne?
Reci im.
Bilo je to prije 20 godina…
Odjednom se ne sjećaš? A ti? Što se dogodilo?
Što se događa? Velečasni.
Ljudi.
- Odmah napustite biskupiju. - Naravno.
- Idemo. - Znate što?
Dobro sam razmislila. U pravu ste. Zanemarite moj obrazac.
Iznenada su mi se vratili osjećaji.
Želim se boriti za ovaj brak. Mislim da te još volim.
Ali imaš supruga.
- Ma kakvog supruga? Iz građanskog braka? - Velečasni!
Nemojte to zapisati. Molim vas.
Velečasni.
UŽIVAJ
U MIROVINI
Uvijek ću biti uz vas. Držite se!
Sjednite.
Prava glazba dolazi iz dva mjesta.
Odavde… I odavde.
Ali jučer niste svirali iz srca. Nikako. Zašto?
Uskoro ćemo svirati za samog ministra.
Zar želite da se i on dosađuje?
Ala, molim te, priđi.
Odsviraj ovo.
Dosta.
- Opet, ali s osmijehom. - Kako to mislite?
Sviraj i smiješi se.
Stani. Krivo.
Udahni. Duboko.
Nasmiješi se i sviraj.
Oprostite, možda da to prepustite meni?
Gledaj.
Vidite?
Moguće je.
Samo to morate željeti.
Da.
Možemo li svirati nešto kul?
Da. Ne ove turobne pjesme.
Bend je timski sport. Ne dobijete uvijek što želite.
Za ministra ćemo svirati nešto klasično, u redu?
Hajde, vježbajte. Samo…
Małgorzata Kubiak?
Ja sam.
Možemo li razgovarati?
Velečasni Przemysław Niesporczak.
Iz tribunala.
Htjeli smo vas osobno obavijestiti.
Sud je proglasio vašu prijavu neutemeljenom.
- Dobro. - Nažalost.
No rekli ste da postoji mogućnost povlačenja zahtjeva.
Ne, šalila sam se. Vi ste bili ondje, gospodine… Velečasni.
Što je to?
Samo formalnost.
Jedan potpis i gotovo je.
Ne razumijem. Zašto bismo povukli zahtjev
ako je odbijen?
Kao što kaže velečasni Przemysław,
to je samo formalnost.
Izgubili ste na prvom stupnju.
Koliko ja znam…
ako sljedeći stupanj odobri naš zahtjev, onda ćemo
dobiti razvod.
- Brak će biti poništen. - Da, to.
Ne nužno.
Moglo bi se ispostaviti…
da nam treba sud Rimske Rote.
Ili Vrhovni sud Apostolske signature.
A to dugo traje i naporno je.
Za sve nas.
A vi imate svoj život i obveze.
Najlakše bi bilo zaustaviti postupak.
Ne bi li bilo lakše da nam odobrite razvod?
- Poništenje braka. - Da, poništenje braka.
Gđo Małgorzata,
mi smo kao institucija sklopili određeni ugovor s vama.
Vjenčali smo vas uz određene uvjete.
A vi se sad pretvarate da ti uvjeti ne vrijede.
I da nismo sklopili ugovor.
Zato dolazi do suđenja.
I sastanka s čuvarom saveza.
Molim?
Čuvar saveza pročitat će vaš zahtjev
i pokušati tvrditi da je zahtjev neutemeljen.
Samo će braniti vaš brak.
Ali kakav brak? Nismo skupa već 20 godina.
Ne prema našim zapisima.
- Onda ne znam. - Vidite i sami da nije jednostavno.
Nije.
Sve će se otkriti.
Što će se otkriti?
Recimo, vaša izvanbračna kći
prestala je ići na vjeronauk.
Molim?
Kakve to veze ima?
Sve ima veze.
Dobro.
Možemo ići u Vatikan. I do samog pape.
A ja sam odlučila da kći neće ići na vjeronauk. Hvala.
Hvala.
Sjajno. Kul. Divno.
Bravo.
Gle, dosta mi je toga. Ulazim u kuću. Bok.
Dušo, gle što smo skuhali.
Zašto ja ne znam da ne ideš na vjeronauk?
Tata zna.
Molim?
Zar je bitno? Želiš li da ide?
Nije riječ o tome.
- Nešto se dogodilo? - Ne, samo… Oni znaju, a ja ne znam.
- Tko ne zna? - Svećenici su bili u školi.
Ponašaju se kao prokleti mafijaši.
Rekli su mi da će se sve otkriti. Smiješno.
Znaš li da je Filip napustio bend?
- Ne. - Nemamo trubača.
Hvala ti, ti si zaslužna za to.
- Nisam ja kriva. - Nisi?
Govori o tome već pola godine.
I sad mi to govoriš?
Zar ne vidiš da nitko ne želi svirati?
- Hej. - Svi su ti koncerti besmisleni.
Presuda.
Idemo jesti?
Nemojmo ići u detalje.
Nije išlo.
To je u redu.
Ako me pitaju, nemoj misliti da ću te braniti.
Dosta.
Ispričavam se na čekanju.
Samo pola sata.
Aniela Miłkowska. Znate što ja radim.
Da, već smo se upoznale.
Vi ste čuvar… Ispričavam se.
Čuvarka saveza.
Čuvarica.
Moj je zadatak pokušati obnoviti vaš brak.
No vidim da vi samo želite potvrdu, zar ne?
Tako nekako.
Pročitala sam vaše dokumente.
Brakovi poput vašeg uvijek završe razvodom.
Slažem se.
Što to znači?
Disfunkcionalni i patološki brakovi.
Možda nismo bili savršeni, ali…
Disfunkcionalni i patološki?
Niste li bili trudni kad ste sklopili brak?
Vjenčali smo se iz ljubavi.
Naravno, Małgosia.
Hvala. Poslat ću svoje mišljenje u biskupiju.
Oprostite, gđo Aniela.
Molimo vas, možemo li učiniti nešto da nam date taj pečat?
Nema pečata.
- Gle što sam našao. - Sjajno.
Izvoli.
Je li sve bilo u redu?
Ništa nije bilo u redu. Ta je žena bila čudna.
Kakva žena? Nisu li ondje samo svećenici?
Da, ali ona je laik. Čuvarica saveza.
Našega?
Ne, kako to misliš? Mog i Jacekovog.
Htjela je da se vratiš bivšem mužu?
Zapravo da.
Ali je nazvala naš brak patološkim.
Naš?
Ne naš. Jacekov i moj.
Dušo, nismo se vjenčali u crkvi. Za njih ti ne postojiš.
I, kako je prošlo?
Pa, moglo je i bolje.
Za koga?
PORAZI ZMAJA
Ispričavam se.
Samo malo.
Provjerila sam na netu, postoji nekoliko opcija.
Ne želim ništa sugerirati, ali pročitala sam
da bi malo mito moglo sve ubrzati.
Gosia, sve sam probao.
Dobro. Kao prvo, moramo uskladiti priče.
- Naravno. Koja nam je priča? - Čekaj.
Na zvučniku si.
Dobro.
Možemo im reći da si neplodan?
Neplodan.
A bebu smo kupili preko interneta?
Ne znam. To mi se najviše svidjelo.
Što kažeš na to da si skrivao psihičku bolest od mene?
A ne uzimam lijekove? Misliš da će me pustiti da se ženim?
- Gośka, što to govoriš? - Dobro.
Što kažeš na to
da sam otkrila da si alkoholičar?
- Zašto ja moram biti kriv? - Zato što tebi to treba.
Ali čekaj.
Ako si bio pijan dok si izgovarao zavjete,
ne bi se sjećao vjenčanja.
To nije tako blesavo.
Možda možemo biti iskreni?
Ozbiljno?
Da. Sjednimo s njima i ponašajmo se kao odrasle osobe.
U redu.
DRUGI STUPANJ
Uđite.
Sranje.
Hvaljen Isus.
Navijeke. Amen.
Ispričavam se.
Gdje je velečasni Przemysław?
Nije ovdje. Premješten je.
Prijeđimo na stvar. G. Jacek.
Da, velečasni.
Zašto bismo trebali poništiti vaš brak?
Trebate poništiti naš sakrament
jer smo se razveli prije mnogo godina.
I…
Małgosia ima novog muža.
A ja imam novu zaručnicu.
I?
I…
Małgosia ima novog muža.
Ne tako novog. U braku smo 17 godina, pa…
Probat ću ovako. Zašto se opet želite vjenčati u crkvi?
Pa valjda sam zrelija osoba.
Odrastao sam i promijenio se.
Onda se vjenčajte kod matičara.
Zašto gnjavite Crkvu?
Zašto ste tako neugodni, velečasni?
Nije riječ o meni, već…
Oprostite što spominjem osobne stvari, ali Monikina baka ima 94 godine.
Pelagia. Znaš za nju. Ona niska.
I…
Mašta o tome da vidi unuku pred oltarom. U bijeloj vjenčanici.
Kao svaka baka.
Ali, nažalost, zdravlje joj je…
loše i…
ne znamo hoće li uopće…
Svaki tjedan plaća misu.
Kako bi se brzo vjenčali.
„Iznenadna i neočekivana…
trudnoća.”
Ne razumijem. Tko bi mogao biti iznenađen neočekivanom trudnoćom?
Djevica Marija?
Velečasni Marian ne smatra da imate uvjerljive argumente.
Bio sam pijan.
Nisam to htio priznati, ali bio sam mrtav pijan.
Pred oltarom. Tijekom mise. Obreda.
Kakav šokantan obrat.
- Jeste li to sad izmislili? - Nisam.
Ma kakvi, velečasni.
Samo me bilo sram.
Koliko ste bili pijani?
Jako. Mislim, nisam…
- Jeste li mogli stajati? - Da, jesam.
- Onda ste bili samo pripiti. - Ne, bio sam pijan.
Isuse, sad se sjećam…
Smrada.
Da, smrada.
Mislila sam da je svećenik.
- Gośka, daj. - Žao mi je, ali…
Stavio je prsten
na krivi prst.
Da. Ne znam što bih učinio bez svećenika. On ga je stavio.
To jest, pomogao mi je.
- Popravio ga je… - Popravio ga je.
Mislila sam da je pod stresom.
- Ali… - Gosia.
Jacek, znaš što…
- Pusti to. - Ne, prava si svinja.
Svinja si.
- I pijanac. - Gosia.
Provjerimo.
Zar si me morala ošamariti?
- Otkud im snimka našeg vjenčanja? - Otkud im?
Ja sam im je dao.
Tražili su sve vezano za slučaj.
Pa sam im je dao.
Zadržao si je?
Kao suvenir.
Nisam znala za baku Pelagiju.
HDMI.
Nagrabusili smo.
Dragi mladenci, čuli ste…
Velečasni Czesław.
…i prisjetili ste se značenja ljubavi i braka.
Stoga vas sad, u ime Crkve, pitam za vaše namjere.
Małgorzata i Jacek, želite li sklopiti brak, svojevoljno i bez prisile?
Tu se ljuljam.
- Očito. - Gdje?
…u zdravlju i bolesti…
Ljuljam se lijevo-desno.
Vidi se.
…prihvatiti djecu s ljubavlju…
Taj glupi smiješak. Od votke.
- Da. - Zamolimo Duha Svetog…
Evo ga opet.
Neka njihova ljubav…
Premotaj na blagoslov prstenja.
Naprijed.
Još naprijed.
Dosta.
Pojačaj.
Kao znak sklapanja braka, razmijenite svadbeno prstenje.
Małgorzata,
primi ovaj prsten
kao znak moje ljubavi
i vjernosti.
U ime Oca,
i Sina i Duha Svetoga.
Isuse!
Jacek, uzmi ovaj prsten kao znak moje ljubavi i vjernosti.
U ime Oca…
- Što je dalje? - Dalje?
- Svadbeni prijem. - Ugasi to.
Gospodine, gospođo.
Ne vidim ništa što dokazuje…
vašu tvrdnju.
Molim?
Oprostite, ali što sad?
Ništa.
Zbogom.
Oprostite.
Imam prijedlog.
Nećete uspjeti sami.
Odvjetnik?
On razumije složenost našeg sustava.
Vrijedi razmisliti.
Dakle, nije gotovo?
Ali recite mu da vas šalje velečasni Tomasz.
Želite li nešto popiti?
Može.
Nećemo, hvala.
Imate jazavčara? Volite jazavčare?
To nije jazavčar.
- Dakle, želite… - Crkveni razvod.
Poništenje braka.
- Da. - Da.
Želite li jednokratno savjetovanje
ili da vas predstavljam tijekom tog postupka?
Za početak savjetovanje pa ćemo onda vidjeti.
U redu.
Pomozite nam. Što da učinimo da se razvedemo?
To jest, da nam ponište brak.
- Sakrament braka. - Da.
Imajte dobre razloge.
Ali imamo ih.
- I ne ide. - Da.
Sigurno znate neke trikove
da bismo uspjeli bolje, jednostavnije i brže.
Da vam nešto kažem.
Ja sam vjernik.
I nisam tu da bih vam pomogao prevariti Crkvu.
Ali vi ste odvjetnik?
- Bavim se kanonskim pravom. - Što to znači?
Da sve mora biti učinjeno u skladu s kanonskim pravom.
Da, naravno.
Ovo suđenje ima smisla samo ako govorite istinu.
Da je tako, ne bismo trebali odvjetnika.
Dobro. Pročitao sam vaše dokumente i imam nekoliko pitanja.
Dobro.
- Jeste li vi alkoholičar? - Ne.
Bio si.
Pijem manje nego prije.
- Tad sam više pio. - Bili ste pijani na vjenčanju.
Što znači „pijan”? krenimo od toga.
To je vrlo fluidan pojam.
Ne znam kad osoba postane pijana.
Ovako, postoji li neki dokaz za to…
pijanstvo?
Pa…
Nije li dovoljna moja riječ?
Slušajte me.
Sad ima mnogo razvoda.
Da je moguće lako poništiti bilo koji sakrament,
koja bi im onda bila vrijednost?
Zašto bismo trebali Crkvu?
Dobro pitanje.
- Dat ću vam savjet. - Zato smo i došli.
Trebate svjedoka koji će potvrditi vašu priču.
Ali mora reći istinu.
I to će pomoći?
Tako će vaša tvrdnja zvučati uvjerljivije.
Jer trenutačno ne bih
odobrio poništenje.
Svjedok.
U redu.
Hvala na savjetu.
To će biti 950 zlota.
Koliko?
Poslao nas je velečasni Tomasz.
Pozdravite ga.
Nego, velečasni Tomek sigurno je dobio svoj dio od odvjetnika, zar ne?
Sigurno.
Čekaj.
Vidiš li? U 36. minuti.
Čekaj.
Da?
Nije li to tvoj prijatelj?
Moj? Nije.
- Nije li tvoj? - Ne poznam ga. Nije li to tvoj bratić?
Aha, on. Da, to mi je bratić.
Ali rekli smo da nećemo uplitati obitelj.
- Dobro. A ovaj pored njega? - Taj?
Nije li to tip
koji je udario glavom o pločnik i onda je bila ona drama s hitnom?
Isuse, to je on.
Sad ćemo naučiti mladoženju kako pije slijepa osoba.
Stavi to na oči. Da.
Jesi li spreman?
To je Piotrek. Frend s faksa.
Možda onda on?
Neće se ničega sjećati. Pio je i prije mise.
Odlično!
Da. Neće lagati jer se ne sjeća.
Piotruś.
Bit će savršen.
Volim vas! Nikad vas neću zaboraviti!
I? Riješeno.
Čestitam nam na uspjehu.
Poljubac!
Hej.
Uplašio si me.
Jeste gladni?
- Možemo nešto naručiti. - Ne, jeli smo nakon treninga.
Tražimo svjedoka s vjenčanja da možemo… Ma nije bitno.
- Možeš li odvesti Alu sutra u 11? - Mogu.
Čekaj, ne.
Imam dogovor s Jacekom…
Dobro.
Na Facebooku se čini da živi u kući djeda i bake.
Mislim da sam jednom bio tu na zabavi. S tobom.
Ne.
Kako to misliš?
Nema veze.
Piotruś će nam pomoći. Sve će biti dobro.
Vidjet ćemo.
Evo ga.
Misia, Kasia!
Dugo se nismo vidjeli!
Što ima, Piotruśe?
Što je?
Smršavio si, brate.
- Hej! - Gosia.
Jacek. Bio si nam na svadbi, brate. 2000 godine.
Sjećaš se?
- Ne glumi. - Valjda.
Bili smo u prolazu.
Sjetio sam se da si živio u blizini. I u pravu sam.
- Htjeli smo te posjetiti kad nam je usput. - Da.
Hej!
- Stara prijateljstva nikad ne umiru. - Da.
Moraš priznati, Piotruśe, da se svijet promijenio.
Ja više ne pijem.
Ma daj.
Dvanaest godina.
Nimalo?
- Gle, Jacek i… - Gośka.
Gośka. Ako vam treba popraviti perilicu, dat ću vam popust…
Ne trebamo to. Želimo razvod.
- Zato trebamo tvoju pomoć. - Kakvu pomoć?
- Moraš svjedočiti na sudu. - Molim?
Smiri se. Želimo da kažeš istinu.
Istinu?
- Čega se sjećaš s našeg vjenčanja? - Hajde.
- Ne previše, ali… - Ja ću ti pomoći.
Dijelio si neko domaće piće ispred crkve. Sjećaš se?
Da!
- Višnjevac! - Višnjevac! Mislio sam da je aronija.
- Ne. - Višnjevac. Odmah mi se pleše.
Da.
- Tako je bilo. - Moj ga je pokojni tata napravio.
- Mrtav je? - Da.
Moja sućut.
- Ali samo sam ga ja pio. - Bože.
- Ne! - Ne.
- I Jacek je pio. - I ja sam. Lokao sam.
- Ti, tvoj otac i ja. - Tako je.
Da…
To su bili dani.
Kakve to veze ima?
Samo ponovi sve to.
- Na sudu. - Što da ponovim?
Da je bio pijan na vjenčanju.
Samo malo, kakav je to sud?
Obični crkveni sud. Kao i svaki drugi sud. Pa što?
- Nema šanse. - Piotrek. „Crkveni”?
Piotruśe!
Piotrek, mama mi je umrla.
Što me briga? Želite da lažem Crkvi?
Postao sam veliki vjernik. Sakramenti su mi svetinja.
- Nije to što misliš. - Nego?
To je istina.
Moraš reći istinu. Moraš.
To će nam puno pomoći.
Doviđenja. Nađite si drugu naivčinu.
Hej.
Dvije tisuće?
Hajde.
Tri!
Da. Ne, u redu je.
Trebali bi snimiti emisiju o vama.
- Hvala na dolasku. - Vidimo se?
- Naravno! - Da.
Bogme…
Star je, ali dobar.
Koliko je prešao?
- Piotruśe. - Bok.
Kažu da se ljudi ne mijenjaju.
To je istina.
- Da? - Da.
A Piotruś?
Iznimka.
Bez brige. Svaki je tjedan kod mehaničara.
Čekaj.
Smiri se.
- Stani. - Jebote.
- Ne, nastavit ću voziti. - Dobro.
- Stani. Vjerojatno se pregrijao. - Dobro.
Pozvat ću Andrzeja. On će nam pomoći.
Mogu ja i sam.
„Andrzeja.”
Čovječe.
Jebote.
Da.
Što sad?
- Radio? - Ne!
Ispraznit ćeš akumulator.
- Nećeš ga moći upaliti? - Ne.
- Nećemo moći nikamo. - Ne? Onda ga neću upaliti.
- Sjećam se. - Čega?
Jednom nam se ispraznio akumulator.
I bogme smo ga brzo napunili.
- Tresao se kao u nekom spotu. - Prestani!
Bili smo mladi i glupi.
- Stalno smo to htjeli. - To je to.
Stalno smo to htjeli.
- To je predivno. - Da, dobro.
- Što je? - Kad si stariji, treba ti nešto udobno.
Monika i ja…
Stalno to radimo u autu.
Ozbiljno?
Ma daj.
Imam li ti razloga lagati? Nemam.
Imaš li razloga govoriti mi to?
- Razgovaramo o tome. - Da, ali…
- Što je? - Ne bole te leđa?
- Bole. - Tako je.
Tako je.
- Što? - Ništa.
Neke stvari shvatiš tek nakon nekoliko godina.
Kao što?
Zašto smo se rastali.
- Ozbiljno? - Da.
Ja sam to odmah shvatila.
Odmah sam znala da si nezreo i neodgovoran.
Da si sebičan i stalno nestaješ.
- Što je? Tako je bilo. - Ma da, naravno.
Zašto smo se onda rastali?
Gośka, koja normalna osoba očekuje da 20-godišnjak odustane od života?
Druga 20-godišnjakinja koja mu je rodila dijete.
- Nisam htio djecu. - Ni ja.
Ali dobili smo dijete. Imamo ga.
Kad dobiješ dijete, moraš malo odrasti.
Ali ti to nisi mogao, zar ne? A ja sam morala. Isto sam imala 20.
Nije bilo tako loše.
Jacek, bilo je tako loše.
Zar se ne sjećaš?
Ja pamtim samo ono najbolje.
Više nisam kao prije.
Uvijek tako reagiraš.
Kako?
Nije mi to namjera. Ozbiljno.
Jacek, drago mi je da si odrastao. Stvarno navijam za tebe.
Ne misliš li da je već vrijeme?
- Treba zamijeniti brtvu. - I mislio sam. Grozno, zar ne?
Lako se popravlja, ali sad je natopljeno.
Ja ću vas povesti, pa onda pozovi vučnu.
To je i bio plan.
Ilonka dolazi sljedeću subotu.
Želi nas upoznati s dečkom Tomekom.
Možda je ozbiljno.
Imat ćemo zabavu, zar ne?
Mama, želim odustati.
Od čega?
Od benda.
Sedam godina bačeno u vjetar.
Mama, ali na postaji? Ozbiljno?
Otvaranje željezničke postaje. To je drukčije.
Ondje je već 40 godina.
Zatvorili su je prije dvije godine i sad je opet otvaraju
zbog izbora.
ZAHTJEV ZA POTICAJE ODBIJEN
Usput, zanimljivo je kako je nešto tako jednostavno
poput golotinje normalno u jednoj zemlji, a tabu u drugoj.
- Nije li? - Da.
Da, ali je i pitanje vjere.
I još mnogo toga. Nije lako zanemariti sve to.
Mama kaže da se opet razvodite.
Kako vam ide?
- Ide. - Da. Ide.
- Ide dobro. - Ide nekako.
Drugi stupanj.
Sad smo se žalili.
Čekamo mišljenje nekoga iz Vatikana.
Iz Vatikana?
Sad će papa odlučiti?
To bi bilo zanimljivo.
Da, možda.
Iskreno, ne znamo što će se dogoditi.
Kako to misliš? Pa što bi se dogodilo?
Nije da ne znamo što će se dogoditi, već ne znamo kada. Da.
Kako to misliš?
Tata je sve rezervirao za rujan.
Rekla sam svima u obitelji da tad ne planiraju putovanja.
Kažem ti da ne znamo…
- Ne razumijem. - Ali znamo…
- Činimo sve što možemo. - Pitanje je vremena.
- Hoće li potrajati do rujna? - Ma daj.
Moram reći, u Poljskoj je neobično
da se razvedene obitelji ovako druže.
Vidiš koliko nam alkohola treba.
Jedna kći, druga kći. Otac, majka.
Jedan…
odgovorni tip koji je odgajao Ilonku otkako je imala sedam godina.
Želiš reći da sam ja neodgovoran?
To si ti rekao.
- Ja sam je naučio voziti bicikl. - Da?
Istina. I dalje imam ožiljak.
- Ali znaš voziti bicikl. - Dosta.
Pijem sam.
Živjeli. Za sretan život i za one koji nisu baš odgovorni.
- Idemo kući. Odmah. - Kući? Dobro.
Slušaj.
- Dobro. - Naravno.
- Evo. - Pozvao sam taksi.
- Što? - Hoćemo popola?
Ne, ja plaćam.
Zaokružite.
Idem u zahod.
Idem s tobom.
Nego, hvala ti.
Na čemu?
Na razvodu.
Većina bivših žena ne bi to učinila iz inata.
- Vjerojatno. - Da.
Da. Ali nisu prošle dvije godine od razvoda,
već skoro 20. To je mnogo.
Možda je nekome smiješno što mi je važna vjenčanica, ali…
- Svi maštamo o nečemu, zar ne? - Naravno.
Mogu to ostvariti zahvaljujući tebi.
Da sam dobra prijateljica, rekla bih ti da bježiš.
- Od Jaceka? - Da.
- Nema pojma u što se upušta. - Sviđa mi se to.
- Izgledala je jako lijepo. - Ovaj je naš.
Vidimo se.
- Bok! - Bok!
- Gdje je naš?
- Nemoj se tuširati. - Gdje je naš?
Želim prljavi seks.
Slušajte, Monia je večeras dežurna, ali mi nismo, zar ne?
- Kamo ćemo? - Kamo god. Samo da je ukusno.
Moraš upoznati svog punca.
- Hej! - Hajde, idemo.
Gosia?
Mogla bih ostati.
Ostala bih još malo.
Onda i ja želim ostati.
Ti uđi u taksi.
Sutra imaš školu.
Ja nemam.
- Vidimo se. - Bok.
- Bok.
Vidimo se.
I? Što sad?
Ovuda? Ili ovuda?
- Rekao si Portugal. - Ne, imala je šest godina.
- To je bila Barcelona! - Sedam godina!
- Pomiješala si Portugal… - Ne!
- Bit će dobro. - Nisam sigurna.
- U redu je. - Ovdje je dobro.
Ovamo?
Izvolite.
- Kamo? - Ne znam za tebe, ali…
- Do šanka! - Do šanka!
…osoba koja izlazi ima prednost.
Tata, vidim da si na dijeti.
- Monika se ljuti kad jedem crveno meso. - Tako to ide.
A gdje je moje piće?
Mi ćemo donijeti piće.
- Hajde sa mnom. - Čekaj.
- Što to radiš? - Moram.
- Ostavi mi zalogaj. - Moram malo.
Koliko im daješ?
Tati?
Monika će ga srediti.
Razgovarala sam s Alom. Kaže da joj je koma kod kuće.
Pretjeruje.
Život i odnosi teške su teme.
Ali Ala to još otežava.
Možda ne bi bilo tako da je malo pustiš na miru.
Puštam je na miru.
Želi odustati od sviranja? Dobro. To je njezin život.
Ali očito je da si ljuta.
Sad je u zeznutim godinama.
Meni govoriš? Ja živim s njom.
Ti nisi bila takva.
Zato što sam činila sve što si ti htjela.
Tako je.
Sad mislim da to nije bilo baš zdravo.
- Prestani. - Šalim se.
- Smiluj mi se. - Super si mama.
Izvolite.
Zašto tako malo?
Reći ću Andrzeju da ti nekad da mesa.
Htjeli smo piće.
- Ovo je… - Obična votka.
Da, votka.
- Živjeli. - Stvarno?
Mama.
Ovaj je dio poda moj!
Ne možeš mi naređivati!
Sjećaš se?
Ovaj je dio poda moj!
Ne možeš mi naređivati!
Ovaj je dio poda moj!
Ne možeš mi naređivati!
Samo…
Već dugo nisam bila vani toliko kasno.
- Prestani mi se smijati. - Trebaš se sramiti.
- Gośka. - Imam obitelj i djecu.
Život je kratak. Trebaš uživati.
Znam.
Je li to neka ponuda?
„Je li to neka ponuda?”
- Što to… - Što je?
Što to radiš?
Gospođice, da vas sad odvedem
u onu uličicu…
Molim?
…ne bismo morali ići na ispovijed.
Zašto?
Nije grijeh kad si sa suprugom.
Nisi se nimalo promijenio.
Dobro jutro.
Hej.
„Hvala”?
Čekaj. Što je bilo?
- Ništa. - Želiš razgovarati?
Ne mogu, imam posla.
Ali važno je.
Kao i moj posao.
Ne možeš pričekati pet minuta?
Poslije si zauzeta? S Jacekom?
Andrzeje…
Julka i Gabrysia su bolesne, a Bruno se otrovao hranom.
Jacek je valjda otišao nekamo.
Marek je kod djeda i bake.
Dobro. Naštimajte instrumente.
Svirat ćemo?
Hoćemo.
Da čujem A.
Samo malo.
Dođi nakratko.
Što je ovo? Kako to izgleda?
Bolesni su. Ne možemo ništa.
Cijelu godinu nitko nije bio bolestan, a sad su svi?
Krenulo je s tvojom kćeri.
Zvali su me ljudi sa željezničke postaje.
Pitali su što da rade jer nas je tako malo.
Kako oni to znaju?
Nije bitno.
Čula sam da je postaja otvorena već godinama.
Pa što? Zatvorili su je da je mogu otvoriti.
Ili smisli nešto ili ću naći nekoga drugog.
- Hej. Nisam znala da si kod kuće. - Što i da jesi?
Ala, mogu li ti nešto reći?
- Možeš što god želiš. - Hej, poslušaj me nakratko.
Samo želim da znaš da poštujem svaku tvoju odluku.
Samo te molim da još malo razmisliš.
Ne čini ništa iz inata.
Ne čini to zbog mene ili onog…
jadnog koncerta u tvornici.
Misli na sebe.
Stvarno ne bih htjela
da požališ što si svirala sedam godina samo zato što smo…
mi bile u lošim odnosima.
U redu?
U redu.
Hvala.
Znaš li da tata nije dobio poticaje?
Ne.
Da, dobio je pismo.
Mislim da nije htio da to vidiš.
Mislim da te sad stvarno treba.
TREĆI STUPANJ
Hvaljen Isus.
Hvala.
Čekamo poziv.
Kakav poziv?
S velečasnim Giuseppeom iz Vatikana.
Gle.
Uvedite svjedoka.
Svjedoka?
Czesław.
Hvala što ste došli iz tako dalekog dijela zemlje.
Prepoznajete li ove ljude, velečasni?
Hvaljen Isus.
Naravno.
Gdje ste ih upoznali?
Dana 31. svibnja 2000.
Ja sam im sklopio sakrament braka u crkvi sv. Florijana.
Je li vam išta bilo sumnjivo tog dana?
Nešto zbog čega bismo poništili taj sakrament?
Nije.
Jeste li smatrali da je jedno od njih dvoje
tijekom obreda
bilo vidno pijano?
Je li se nešto osjetilo?
Takvo bi stanje moglo biti osnova za poništenje braka.
Nikako.
Razumijem. Još jedno pitanje.
Velečasni Czesław, oba supružnika govore
da je g. Jacek prvo htio staviti prsten
na krivi prst.
No onda ste mu vi pomogli i pokazali mu koji je pravi prst.
Je li to istina?
To se nije dogodilo.
Mladoženja je stavio prsten bez oklijevanja
na pravi prst.
Hvala.
Nemam više pitanja.
Ja imam pitanje.
Oprostite?
Imam pitanje za velečasnog Czesława.
Smijem li? I ja sudjelujem u postupku.
Smijete.
Dana 21. rujna 2001.
Sjećate li se?
Možete li me podsjetiti?
Tad smo krstili kćer Ilonku.
Da, naravno.
U jednom trenutku
dala sam vam Ilonku, a ona je počela plakati…
Beba se nije mogla smiriti nakon sakramenta. To se događa.
Da.
Ali…
Ne razumijem što želite reći.
Želim reći da smo je krstili u Bydgoszczu.
U župi Jacekove obitelji.
Dakle, velečasni, lažete. I to besramno.
Sumnjam u vjerodostojnost svjedoka.
I zahtijevam da se njegovo svjedočenje u potpunosti odbaci.
Trebamo koji trenutak za razgovor
da odredimo sljedeće korake.
- Predlažem odgodu suđenja. - Ne!
Ništa nećete odgoditi!
Oprostite, dosta mi je. Nema odgađanja. Ne mogu više čekati!
Istina je da nisam bio pijan.
Imao sam 20 godina.
Bio sam mlad i glup.
Svi vi i moji roditelji rekli ste nam da se vjenčamo.
U crkvi.
Dok nas smrt ne rastavi. To je bolesno.
Budimo iskreni.
Da sam bio pijan, otrijeznio bih se sljedeće jutro.
Ali trebalo mi je sedam godina da je ostavim.
Sedam godina da shvatim da ova predivna žena
treba nekog drugog.
Nekoga tko će se brinuti o njoj, tko će biti dobar prema njoj
i tko će biti uz nju!
Jer ja to nisam bio.
Jako mi je žao zbog toga.
Imali smo 20 godina.
Dvadeset godina!
Bio sam nezreo.
Jesam li sad zreo? Ne znam.
Ali znam da želim oženiti ženu koju volim.
A što vi radite?
Što želite?
Objesiti nas?
Dosta mi je laganja da dobijem što želim. Jasno?
Oprostite što sam poludio.
Mislim da je dosta za danas. Znamo sve što trebamo znati.
Pričekajte konačnu presudu. Doći će vam poštom.
Naravno.
Osim ako velečasni Giuseppe nema još pitanja.
Ispričavam se, zamrznulo se.
Jesam li nešto propustio?
Kakav apsurd.
- Moram ići. Već kasnim. - Kvragu.
- Trebaš li prijevoz? - Ne, brže ću pješice.
- Ali… - Dobro, vidimo se.
- Čekaj. Gośka, stani. - Što je?
Hvala ti.
Stvarno, hvala ti.
Ne zahvaljuj mi. Ne znamo…
Znam. Ali hvala što si bila tu. Što si to prošla sa mnom i…
Hvala na svemu.
Onda nema na čemu.
I ja tebi želim zahvaliti.
Vrijedilo je
sjetiti se zašto sam se zaljubila u tebe.
Sretno na koncertu!
- Zar ne žurite? - Ispričavam se. Možemo krenuti.
Hvala. Kakva dobrodošlica. Naravno, zaslužujem to.
Ovo je sigurno pravi put?
Pratim GPS.
- Možemo li ići asfaltiranom cestom? - Navodi me ovuda.
Koliko još?
Kilometar i pol.
I 12 minuta.
Dvanaest minuta?
Možete li malo nagaziti?
Gospođo, ako ovdje nagazim…
Što je to bilo?
Vidjet ćemo.
- Pukla mi je guma. - Što sad?
- Pozvat ću pomoć. - Koliko će to trajati?
Sigurno više od 12 minuta.
Gle, uzmite instrumente, idemo pješice.
Svi znamo koliko je željeznica važna.
Siguran sam da ova će investicija,
koju financira ministarstvo,
pridonijeti razvoju općine,
vojvodstva
i cijele regije.
Gdje ste, pobogu?
Svećenik blagoslivlja tračnice. Vi ste sljedeći. Nazovi me!
Idemo li u dobrom smjeru?
Nadam se.
Maknite se, ide traktor.
Maknite se.
Zdravo.
Znate li gdje je otvaranje postaje?
- Otvaranje? Ne znam. - Da.
Ali postaja je oduvijek ondje.
Je li daleko?
Oko dva kilometra.
Hvala, ministre.
Sad ćemo zamoliti biskupa
da poškropi… blagoslovi tračnice
kako bi služile stanovnicima
i gostima općine Soroczyce.
Djeco.
Slušajte.
Nakon službenog dijela vrijeme je za koncert.
Zapravo, mijenjamo plan.
Pozivam vas na ceremoniju rezanja vrpce.
Hvala.
Ala!
Možeš li…
ići s bendom?
Želim razgovarati s tatom.
Bok. Hvala.
Hvala.
Bok.
Imaš dobre reflekse.
Općenito je dobro
da si tu.
I što imaš toliko strpljenja sa mnom.
Ti sve razumiješ. Ne moram ništa objašnjavati.
I sve se čini tako jednostavnim s tobom.
Odlično kuham.
I odlično kuhaš.
I…
Sve ovo…
Sve me ovo baš pali.
Recimo, ako bi htio…
Prestani govoriti.
PRESUDA
Draga braćo i sestre…
Okupili smo se danas kako bismo združili
Jaceka i Moniku u sveti brak.
Vječni
i neraskidivi savez.
Prijevod titlova: Matej Ivanković