…і колись безлюдний острів,
розташований за 77 км від узбережжя колоніальної Нової Англії,
став відомий як Відоус-Бей.
Тепер тут проживає понад 3 000 людей,
– рибалок, сімей і друзів, –
і все завдяки одній людині.
Дякуємо, що прослідкували з нами шлях Річарда Воррена
від скромного ремісника
до першого міського голови й лорда-протектора острова,
посади, яка тепер зветься в містечку «мером».
А оце Річард-удівець зі своєю коханою другою дружиною Сарою Воррен.
Ми бачимо її за готуванням вечері.
Тут зберігається і її щоденник.
А звідки ви всі?
У нас ще не бувало стільки відвідувачів.
ВІДОУС-БЕЙ
На острові не ловить мобільний зв'язок.
Дякую.
Вам допомогти?
Ні, я маю мапу. Дякую.
Її склав я.
Тільки вона не в масштабі.
Вибачте, я мер.
Моє фото на четвертій сторінці.
Цікаво.
Тоді ви маєте знати, що спантеличує не мапа,
а вуличні знаки.
Хіба що це справді «Фалос-стріт».
Аж ніяк.
А куди вам треба? Вас підвезти?
Добре. Тільки…
не вбивайте мене.
Ми приїхали ввечері й одразу лягли спати.
Колись ми б обрали Веґас,
а тепер дівич-вечір у такому місці нам більше до вподоби.
- Ви виходите заміж? - Я? Ні.
Ні, я дружка.
Ми зупинилися в готелі.
І як вам там?
Непогано. Колоритне місце.
- Чудово. - Так.
Якби я тут жила,
я б щоранку ходила на пляж з кавою й кросвордом.
Приходьте завтра на відкриття.
Я робитиму перший урочистий заплив.
Це така традиція на острові.
Щороку мер робить заплив в океан,
щоб показати, що він безпечний…
і в ньому нема океанських…
загроз.
- Як цікаво. - Так.
А потім буде коктейльна вечірка.
Якщо ви з подругами бажаєте розважитися ввечері.
Сьогодні ми з дівчатами йдемо…
ПУТІВНИК ПО ВІДОУС-БЕЙ
…в таверну «У Барнабуса».
- Це ж забігайлівка? - Так.
А ви туди ходите?
Іноді буваю.
Тоді, можливо, там і побачимося.
Так. Можливо.
Деякі місцеві комерційні підприємства
противляться ідеї податку з продажів.
Сказали… Вони сказали:
«Якщо вам потрібні криваві гроші, самі їх і стягуйте».
Пролунало як погроза.
Не знаю, я розгубився. А ти що думаєш, Том?
Так. Так.
Авжеж. Це чудово.
А ми розказуємо про коктейльну вечірку?
А то ніби ніхто про неї не знає.
Я особисто всім розказую,
а Розмарі цілий ранок роздає флаєри.
А по-моєму, вона там просто курить.
Проконтролюй це питання, бо я говорив з однією жінкою,
й вона про неї не чула.
- З якою жінкою? - Просто з жінкою.
- Де ти з нею говорив? - У машині.
Я щось не розумію.
Ну, вона заблукала,
а я запропонував її підвезти, бо це здавалося правильним.
- Аякже. Вибач. - Нічого.
Словом, зробімо так, щоб про вечірку почули в кожному домі.
І в ресторанах. І… Поговорімо також про музику.
Яка гратиме музика, коли я йтиму з платформи
до океану для запливу? Хай буде щось доречне.
- Вона була симпатична? - Я геть не помітив.
- А скільки їй років? - Їй… Вона зріла.
Дивний опис людини, яку просто підвозив.
Патриціє, для мене, як для мера,
безпека жителів…
і гостей нашого приморського містечка – на першому місці.
Якщо жінка заблукала й потребує моєї допомоги, я її запропоную.
А який віковий поріг?
Ти раз побачив мене з пробитою шиною
- і проїхав мимо. - Я тебе не побачив.
Рут без авто. Ходить сюди пішки.
Я думав, вона любить ходити.
Рут,
підвезти вас сьогодні додому?
- О, ні. Дякую. - Так.
Краще вже вранці.
Детройт заповнив бази. Без аутів.
А Бостон намагається мінімізувати шкоду.
Детройт здобув у першому інінґу два очка, і тепер Бостон у скрутному становищі.
У четвертому інінґу за Детройт відбиватиме топгравець.
Їм би щонайменше шість інінґів…
Салют.
Гей.
- Я застав тебе зненацька? - Ні.
Куди зібрався?
На зустріч з колегами. У «Барнабусі».
- З колегами? - Так.
Ясно. Ну, тоді я буду вдома.
- Звісно, ти ж покараний. - А я про що.
Це ти замінив знак «Дікенс-стріт» на «Фалос-стріт»?
Хтось таке зробив?
Який жах.
Приємно тобі посидіти з колегами.
ТАВЕРНА «У БАРНАБУСА»
Даруйте.
Міс.
Вас підвезти?
Міс.
Агов.
Чорт, чорт.
От чорт.
ЖЕРТВА ЛІТНЯ ЖІНКА – ЗМОКЛА
СПРИТНА, ЯК НА ЛІТНЮ!
Записав?
Мабуть, якась бездомна, яку безплатно підвезли на поромі,
але обдзвони про всяк випадок психлікарні на материку.
І зміцни периметр острова.
Периметр уже зміцнений.
Океаном.
Ясно. Не знаю, де зранку ділося твоє терпіння,
але чи ти записав, що вона була спритна?
Так.
Слухай, я…
А вас точно подряпала не тварина?
Ні. А що? Схоже, що тварина?
Я б не сказав.
Тоді чого ви… Ой бо… Мені ж можна плавати?
Авжеж, не можна.
А хіба солона вода не гоїть рани?
Нагадайте, де ви вчилися на лікаря?
Давайте без сарказму.
У мене сьогодні заплив. В океані.
Ви проходили ординатуру в доктора Макартура,
- еге ж? - Перестаньте! Не треба.
Вибачте. Просто все вже сплановано, будуть люди.
Ну хто ж не прийде на коктейльну вечірку?
Безплатні коктейлі, захід сонця.
- Том. - Що?
Що в тебе з рукою?
Подряпала якась літня жінка.
Сорокарічна?
Я хотів зробити щось добре.
Побачив жінку саму пізно ввечері…
І запропонував підвезти,
а вона подряпала, рана кровить.
Том, до тебе приходили. Якась Мерса.
Марісса? Вона була тут? Що сказала?
Спитала, чи ти тут. Я сказала, що нема.
А номер не залишила?
Ні. Але… Але вона сказала…
- Рут. - Вона сказала…
- Сказала… - Так.
«Може, ви побачитеся на…
запливі…» Іще одне слово, секунду.
Сьогодні.
Дякую.
«Я офіційно відкриваю океан». «Я офіційно відкриваю океан».
Як від морської карги.
Від кого?
Твоя подряпина.
Чув про старі рибальські небилиці?
Ні, бо не вженуся за всіма казочками острова.
Не вмощуйся.
Розмарі, хоч яку химерну історію ти хочеш повідати, я не хочу її чути.
Подейкують,
що карга обирає самотніх моряків і йде вночі до них додому.
Вона дряпається й лишає під нігтями твою шкіру,
щоб потім вистежити, мов той гончак.
Вона та ще хитрунка.
Вичікує, коли ти будеш сам, знесилює тебе.
Ні, я не дам тобі свою воду.
Я не хочу дослухувати. Мені не до цього.
Сьогодні все якось не по-людськи.
ЩОРІЧНИЙ УРОЧИСТИЙ ЗАПЛИВ МЕРА
Що таке?
Ми не зможемо підвести на пляж електрику.
А чому я тільки зараз про це чую?
Що… Це було на Патриці… Де вона?
У неї перерва на коктейль,
але я попросив Ґарретта під'єднати нас
до електромережі пристані через перетворювач. Він уже їде.
І скільки на це піде часу?
Не спіши, Ґарретт. Поспіху ж нема.
Він їде на велосипеді?
Господи боже.
Спинився.
О, ні. Не…
Ох… О, ні.
Бляха-муха.
Не коти велосипед назад!
Добре.
- Він працює? - Так.
Дякую. Спасибі.
Усіх вітаю.
Привіт.
Не працює.
Для мене честь… Не працює.
Я все чую.
Усіх вітаю!
Для мене, як для мера, честь продовжувати цю традицію.
Я хотів би привітати всіх наших нових друзів, які приїхали цього року.
Усім безпечного й захопливого літа.
Я офіційно відкриваю океан!
Мій вихід.
Ой, боже!
Гей. Ти що?
Усе добре, друже.
«Зеніт». Прикольно.
Не скажеш, чого приперся до мене додому?
Просто заїхав у гості.
У гості. Глянути, як я?
Хай так.
А може, скажеш, чому ти, нарешті, подзвонив у мої двері?
Ти чув про каргу?
Про ту, що дряпається, а потім тебе вистежує.
Легенду про каргу знає кожен моряк.
Хлопці кажуть «прощавай» мічману Траґу
Зустрів він на березі стару каргу
Подряпина одна – і він уже в її неволі
Спокою не знає ні на суші, ні в морі
Як дряпне вона кігтем раз
Осідлає тебе в передсмертний екстаз
Я не розумію. А як людина помирає?
Вона заповзає у твоє ліжко й сідає тобі на лице.
Невже я знов повірив у твої брехні?
- Прокляття. - Чекай, Том. Том!
Коли вона тебе подряпала?
А хоча байдуже.
Знайди якусь скриню й замкнися в ній.
- Скриню? - Так. Її подряпина тебе паралізує.
Ти відчуєш втому.
Увечері вже не зможеш і пальцем поворухнути.
Пересидь у скрині три доби,
поки не загоїться рана, тоді вона тебе вже не вистежить.
А як ні, то вона тебе вполює.
Привіт, Ґіл, Пі-Джею.
- Салют. - Привіт.
Вони ночуватимуть у Шона.
Тебе покарано. І друзів тут не мало б бути.
А, так.
Так.
До речі, тобі дзвонила якась Марісса,
сказала, що буде в «Дріфтвуді», якщо ти будеш вільний.
Хто ця щасливиця, містере Лофтіс?
Подруга, Пі-Джею.
Я міг би…
Я міг би побути в Шона, пограти
з друзями, якщо тебе не буде вдома.
І до ранку не будеш ніде вештатися?
Просто переночуєш?
Просто переночую. Так.
Добре.
Тільки не роби знов оте,
не кажи мені, що будеш у Шона,
а батькам Шона, що ти вдома. Будь у Шона,
ясно? Я тобі довіряю.
Аякже.
Ми один з одним чесні.
Правда?
Твоєму старому сьогодні дадуть.
Що?
Вибачте, що замовлення так довго несуть.
Боже, ви ненавидите цю жінку.
Не ненавиджу. Клянуся.
Але якби я знав, що сьогодні працює Кеті,
я б скасував вечерю.
Аж так?
- Навіть не перенесли б? - Ні, зразу скасував би.
Я не чудовисько.
Кажу вам,
але я цілий вечір дивлюся, як вона читає книжку.
Вона це заслужила.
Дякую, Кеті.
Я її вже полюбила.
Ви ж не це замовляли.
Не це, я замовляла морозиво.
Я знаю.
Овва.
Часто ви ходите на побачення?
Ви ж
мер.
Після розриву з Кеті нечасто.
Більше ні з ким.
Але ви ж були одружені?
Так.
Давно розлучилися?
Ми не розлучалися.
Вона померла.
Співчуваю.
Давно.
Від ускладнень після пологів.
Агов, голубки.
- Як вам десерт? - Дасте нам одну хвилинку?
Аякже.
- Пробачте. - Та ні, нічого.
Відтоді я живу з сином,
і нам нормально вдвох.
Навіть не уявляю, як ви самі ростили сина.
Отак втратити рідну людину.
Це жахливо.
Ой боже.
- Що таке? - Коктейльна вечірка.
Обов'язково йти?
Якщо не прийду, моя колега Патриція прийде на роботу зі зброєю.
Вибачайте.
Не біда.
А ви не хочете піти?
А може, підемо деінде?
Ми так добре сидимо. Я б продовжила розмову.
Може, підемо до вас?
Вибачте, це буде ніяково? Вибачте.
Пробачте.
Я зазвичай не напрошуюся додому до чоловіків.
Ясно, що ні. Просто…
Не сьогодні.
Так, розумію.
Стривай-но.
Ти ні разу не бував у Бостоні?
- Ну ти даєш. - Ні.
Я бував, а от вони ні разу не виїжджали з острова.
Що? Ви не виїжджали з острова?
Не може бути.
А в Бостоні роблять отаке?
Так, роблять.
Превелебний Брайс?
Тут живе зло.
Том,
не знаю, де ти, але я на вечірці…
на яку ти сказав, що прийдеш!
Візьми слухавку, Лофтіс.
Якщо вона ще не зайшла, то обов'язково зайде.
Ти її не здолаєш…
Хто там?
Це я.
Ми випили, й мене висадили тут.
А як ви узнали, де я живу?
Підказали ваші колеги.
Я так і не бачив ваших подружок, і…
і в місті ніхто не чув ні про який дівич-вечір.
Якщо хочеш, я вас завтра познайомлю.
Впустиш мене?
А чому ви так питаєте?
Як?
По-моєму, я щось не так розумію.
Поговоримо?
Ні.
Ні, я знаю, що ти таке.
- Ну й ганьба. - Чому? Що сталося?
От чорт.
Чому ти такий сонний?
Не знаю.
Я думав, ти пішла на роботу.
Іще ні.
Дякую.
На здоров'я.
Давай. Повзи. Повзи.
Гей.
Чому це коїться?
Не знаю.
Просто треба вижити.
Вилазь.
Том. Це Брайс.
Я його чув.
Мені так прикро. Хай простить мене Господь.
Рятувальна станція один. Це шериф Клемонс.
Усім пожежно-рятувальним постам.
На вечірку до Патриції.
Я не розумію, що тут діється!
Переклад субтитрів: Аліє Бекірова