Paskelbk tai.
O kaip dėl fejerverkų?
Paskelbk.
KOMENDANTO VALANDA 19.00–7.00 VAL. IKI ATSKIRO PRANEŠIMO
VISOS PRAMOGŲ ZONOS UŽDARYTOS
Rūta.
Šiandien man tavęs reikės čia.
Žinoma. Man tik reikės išeiti 15.00 val.
Ne. Būtent apie tai ir kalbu. Gerai.
Tai beprotybė, negali manęs čia uždaryti.
Neturiu laiko tartis iš naujo.
Manęs nebus pusvalandį. Norėsi užkąsti, paprašyk Rūtos.
Matau, kaip svarstai, ką gali nuveikti nepričiuptas
per pusvalandį. Padarykime taip, skambinsiu kas dešimt minučių.
Ką man daryti? Ar tik…
Paspausti mygtuką ir tada…
Kaip man… Kokia čia sistema?
Sistema tokia, kad pakeli sumautą ragelį.
Nežinojau, kad pradėjome keiktis.
Ar tiesa, kad pastorius Braisas pasikorė?
Argi jis nebuvo tavo draugas?
Pakalbėsime apie tai, kai grįšiu.
Nesuprantu. Prieš kelias savaites mačiau jį „Rugėje“.
Jis pirko kavą.
Regis.
Gal ir ne. Nesikalbėjome.
Šiaip ar taip, beveik jo nepažinojau.
Ačiū, Polai.
Vėlgi, norėčiau visiems priminti, kad pasisakyti nėra būtina.
MANO AKIS ATMERKTA
Čia nieko nėra.
Visada kas nors yra.
Kas, po velnių, čia nutiko?
Ir kodėl jis viską sudegino?
Tiesiog surink visas skiauteles.
Gerai.
Turime pranešti žmonėms, kas vyksta, antraip jie pradės žūti.
- Bandau suvaldyti padėtį. - Taip.
Tavo komendanto valanda nepadės. Negali suvaldyti net savo sūnaus.
Gerai.
Kas negerai?
Jis…
Jis bandė skambinti man.
Ir kitu numeriu.
Daug kartų.
Surink numerį.
Klausau.
Sveiki. Taip…
Kas čia?
Atsiprašau. Aš tik…
Radau jūsų numerį savo telefone ir aš…
Šūdas.
Tu pamėgink.
- Taip! - Jis neatsilieps.
Jam rodys tą patį numerį.
Klausau.
Sveiki. Kaip laikotės?
Gerai.
Man jūsų numerį davė pastorius Braisas.
Norite užsiregistruoti?
- Taip. - Taip, norėčiau.
Duokite man penkiolika minučių.
Tada… Gerai. Kur jūs?
Beržų gatvė 12.
Užeikite!
Sveiki.
Ačiū.
Geras jausmas.
Gerai.
Ko pageidausite?
Ką čia turime?
Labas dar kartą.
Tai žiaurus potyris, blemba.
Prakeikimas, tėtuši.
Todas Okonoras?
Labas, Pete. Kaip laikaisi?
Taip. Gerai, ačiū.
- O Dieve. Tu prekiauji narkotikais. - Ne, prašau.
Aš esu šamanas.
Čia kokainas?
Taip.
Mudu su Todu kartu lankėme mokyklą. Buvome kaip…
Kas čia?
Čia, mano drauge, yra sumautas grybas, kurio aš neliečiu.
Biče, tas mėšlas nugabens tave ten, kur tau reikia,
nori to ar ne.
Seni vilkai vadina jį Tiesos žvilgsniu.
Auga tik čia, saloje.
Įsivaizduok, kad savo trečiąją akį pakoreguotum su LASIK.
Ji tiesiog išsprogsta.
Atsiprašau, aš bandau suprasti, kodėl pastorius Braisas jo pavartojo?
Jis ieškojo atsakymų.
Jis pasikorė.
Šūdas.
Turbūt atsakymai jam nepatiko.
Prakeikimas.
Žinot, turiu bičiulį, kuris jo pavartojo.
Pameni Brajaną Morisoną?
„Bičą Brai“? Aštuntoje klasėje pavogusį mamos mašiną?
Apsivertusį su ja miške? Maniakas.
Žodžiu, Brajanas užsimetęs pamatė tai, kas jį visiškai pakeitė.
Susidūrė su tuo, apie ką nekalbėdavo.
Bet po to gerokai aprimo.
Nustojo veltis į muštynes, rėkti ant savo merginos.
Tačiau ji turėjo jį maitinti.
Jis prarado gan svarbius motorinius įgūdžius.
Bet jis laimingas.
Tik jai sunku vakarais jį paguldyti.
Žodžiu, jis vėl ir vėl piešė tą patį per tą patį.
Manau, pamatė tai užsimetęs. Kažkur čia turiu vieną jo piešinį.
Tai tarsi senoviška…
galimai religinė ikonografija.
Tokios šventos geometrijos nei iš šio nei iš to nenupieši.
Taip, žmogau.
Taip, įsižiūrėk.
- Kai kurios durys turi likti uždarytos. - Taip.
Aš teisus, bičiuliai?
Kaip jį vartoja?
Už 35 žalius galiu pagaminti tinktūrą, jei tinka?
- Ne, ačiū. - Jūs su draugais galite pabūti
Taikos centre be papildomo mokesčio.
Pagamink.
Gerai.
Galim minutėlei atsiprašyti?
Taip. Tobulinant sielą nėra kur skubėti, bičiuliai.
Šis grybas neslepia salos paslapčių.
Pavartojęs jo tik murmėsi kampe.
Klausyk, jei nenori vartoti baisiojo grybo,
sukvietęs visus tuos turistus į salą,
tai tavo sąžinės reikalas.
Vikas vartos.
Jėga.
Ne. Aišku, kad nebus fejerverkų.
Kurios „komendanto valandos“ dalies jie nesupranta?
Klausyk, manau, turėtum žinoti, kad žmonės pyksta.
Regis, Kurtas organizuoja susirinkimą. Bandys atšaukti tavo komendanto valandą.
Grįšiu po 15 minučių.
Prakeikimas.
Turiu grįžti.
Aš pabūsiu su juo.
- Tikrai nori tą padaryti? - Vienintelis kelias – eiti kiaurai.
Žinau, bet tiesiog… nežinau.
O Dieve. Tai net atrodo šlykščiai.
Bet skonio nesijaučia, tiesa?
Ką?
Jis čia?
Mes sakėme, kad vartos Vikas.
Taip. Tu esi Vikas.
- O Dieve! - Viskas gerai.
- Tik gurkšnok po truputį. - Ką? Aš jau išgėriau!
Negaliu būti apsinešęs!
Ne dabar! Ne šiandien!
Išsivemk.
- Negaliu! - Išlik ramus.
- Tai tik 12-os valandų patirtis. - O Dieve!
- Tomai…
O Dieve.
Tikrai geriausia išsivalyti!
Negaliu apsivemti. Man niekad nepavykdavo.
- Štai. - Baik!
Liaukis, Tomai.
Baik!
O Dieve. Evanas.
Ką aš darysiu su Evanu?
Nesijaudink. Aš tuo pasirūpinsiu.
Ką? Ką tu darysi?
Atsargiai. Gerai.
Ir mes tiesiog atsipūsime čia, Taikos centre.
Tai gerai.
Prisėskime. Ant sąmoningumo lovos.
Tobu… taip. Štai taip.
Ir visiškai išsitieskime. Taip.
Ir štai taip.
Atsiprašau. Nežinojau, kad ji išsmuko.
Ateik, Bridžita.
Netrukus jai sueis 50-imt, todėl ji trokšta pakeliauti.
Tomai! Paklausyk manęs.
Paklausyk manęs. Sėsk.
Klausyk, neiššvaistyk šanso.
Surask tuos atsakymus, dabar.
- Ką? - Taip.
Gera žinia.
Evanui viskas gerai, jis pabus pas Rūtą.
Ačiū Dievui. Su kuo kalbėjai?
- Su Evanu. - O Dieve.
- Turiu grįžti. - Tomai.
Manau, mes išlauksime čia. Regis, jis žino, ką daro.
- Taip. - Nemanai, kad geriausia likti čia?
Žinoma. Man asmeniškai reikia eiti.
Nes mano merginos katė paspruko.
Bet tuo tarpu jūs galite jam pavadovauti.
- Ką? - Tiesiog išlik ramus.
Ką bedarytum, nežiūrėk į veidrodžius.
Tau pavyks, Vikai.
Ką man daryti, jei tu pašėlsi?
Tučtuojau vežkit mane į biurą.
- Ką nors matei? - Vežkit mane į biurą. Dabar.
Tik nustok ant manęs rėkti.
Kaip mes čia atsidūrėme?
Kur Vikas?
Pasakei, kad jis gali eiti.
Jis sakė surasiąs atsakymus, kurių nerasi tu.
Aš nežinau, ką tai reiškia, bet…
Girdi?
Tiesiog pasakyk man vardą, Tomai.
Kur Evanas? Kur mano sūnus?
Trečią kartą.
Evano čia nėra.
Bet mes jį rasime.
Kas tas jo draugas?
Pidžei Glenvilis?
Pidžei Glenvilis yra siaubingas…
vaikinas.
Girdi tą garsą?
Ne, Tomai. Garso negirdžiu.
Tiesiog giliai įkvėpk.
Kas jam negerai?
Nieko. Jis tik…
Imk. Palaikyk savo darbo kalendorių.
Jis nežino, kaip ten pavojinga.
Patricija, jis… Girdi mane?
Jis nežino, kaip ten pavojinga!
Sveiki.
O Dieve!
Merginos, čia turite pasisaugoti.
- Kodėl? - Kodėl?
Tas namas.
Anksčiau panoms kažkas skambindavo ir padėdavo ragelį.
Pasirodo, skambindavo čia gyvenęs vyrukas.
Jam pasimaišė,
vieną naktį jis išėjo ir subadė būrelį kalių.
Kalių? Rimtai?
Atsiprašau, jūsų didenybe, subadė būrelį merginų.
Ačiū.
Aš rimtai. Jie…
Dėdė man pasakojo, kad jie bandė jį nužudyti. Regis, jį vadino Baubu.
Jie jį nušovė, bet jis nemirė.
Taigi, jie…
jie palaidojo jį rūsyje
ir viską užpylė betonu.
- Jis rimtai? - Taip.
Čia reikia netriukšmauti, nežinai…
nežinai, kas nutiks.
Jėzau Marija, biče!
- Jėzau Marija! - Dieve!
- Atsiprašau. - Kas tau negerai?
- O Dieve. - Gerai, chebra, draugaukim,
peškim žolę ir prajuokinkim vieni kitus, suprantat?
Gerai. Pranešk, jei jis pasirodys.
Labai ačiū.
Ji buvo miela.
O Dieve.
Ruošeisi man pasakyti?
Apie komendanto valandą?
Matai, turiu kamerą, kurioje telpa šeši žmonės,
todėl kai šįvakar išeisiu ir pamatysiu visus lauke,
o taip ir bus, nes šįvakar – fejerverkai,
kuriuos šešis nori, kad suimčiau?
Paaiškink man. Papasakok, kaip tai įsivaizduoji.
Gerai, matau, kad daug apie tai galvojai. Gerai, puiku.
Patricija, eikš.
Važiuosime į nuovadą.
Aš? Kodėl?
Turiu užrašyti tavo parodymus.
- Negalima vėliau? - Ne, negalima,
nes keli žmonės, vakar atsipeikėję jūroje, nori pateikti kaltinimus.
Gerai.
Turbūt greit grįšiu, todėl tiesiog pasėdėk čia.
Gerai?
Neatidaryk durų.
Džer.
Vikai. Ką čia veiki?
- Kas nors negerai? - Ne.
Ne, aš tvarkiau vieną reikalą su meru ir aš…
Aš norėjau paklausti, ar galėtum tu pažiūrėti?
Tu dirbi su meru?
- Kažkas naujo. - Taip.
Man tai irgi nepatinka, bet…
Kaip manai, galėtum pažiūrėti? Tai…
- Taip. - Tai svarbu.
Žinoma, taip.
Radau pastoriaus Braiso name.
Taip.
Gerai.
Taip.
Kaip laikaisi?
Gerai.
Gerai. Matau, taupai žodžius memuarams.
Mano tėvas sakydavo, kad tu per daug plepi.
Taip, jis manęs nemėgo.
Per tave užsibūdavau iki vėlumos.
Kaip įdomu.
- Leisk man… Leisk uždėti ant… - Taip.
Uždėti ant šviesos.
- Gerai. - Gerai.
Gerai.
„Nesuprantu salą užgriuvusio
prakeiksmo pobūdžio.
Žinau, kad jo esmė yra cilindre,
kurį mano vyras nešioja ant kaklo.
Kas sutraiškys man gerklę? Jo rankos? Ši epidemija?
Mirtis pasiims mus visus, bet bijau, kad pirmiausiai – mane.
Nežinau, kaip, bet žinau, kas.
Žinoma, jis čia, su manimi, todėl visa tai sakau juokais
ir, sulig šiais žodžiais, pasitraukiu.“
Tai…
Ne.
Tomai?
Tau viskas gerai?
- Turiu jį sustabdyti. - Turiu jį sustabdyti.
- Neleisiu… - Neleisiu atšaukti komendanto valandos.
…komendanto valandos…
Manau, susitikimas prasidės netrukus.
Tau viskas gerai?
Tu teisus, blemba, mes įsiutę!
Išliejome daug kraujo, prakaito, ašarų
ir sukišome velniškai daug pinigų, kad paverstume tai „kitu Martos Vynuogynu“.
Ir, keisčiausia, pavyko.
Tai iš tiesų vyksta, o tu visa tai griauni dėl ko?
Dėl ko?
Negali uždaryti žmonių namuose, kol saulė dar nenusileido, Lofti.
Žmonės atvyksta čia pabūti lauke.
Dėl paplūdimių ir saulės.
Ne tam, kad visą dieną sėdėtų mano šūdiname viešbutyje!
Viskas gerai! Mano šūdinas viešbutis!
Jis niekam tikęs! Žinau, kad niekam tikęs!
Jis buvo niekam tikęs 25 metus! Todėl aš ten negyvenu!
Sakau – velniop moratoriumus,
- velniop komendanto valandą. - Taip.
- Noriu daugiau turistų. - Aš pasiruošęs.
Noriu, kad į salą ateitų daugiau pinigų!
- Taip. - Teisingai.
Ir mes tikrai neatšauksime sumautų fejerverkų, blemba!
Teisingai, Kurtai!
Palaukit!
Noriu išgirsti, ką pasakys Loftis!
Išklausykime, ką jis pasakys!
KAI ATSISUKSIU VISI UŽSIMERKITE
Kažkam jau virsta per kraštus.
Daug šiandien prisivalgei?
Gerai jautiesi, bose?
Štai kur tu!
Tai kategoriškai neteisinga.
- Girdi? - Aš rimtai, biče.
Tai tiesa.
- Tai tiesa, dėdė man nemeluoja. - Pala, kas tai?
Kas?
Regis, kažką mačiau lange.
Manau, tu labai apsinešusi.
Viskas gerai.
Nesijaudink, aš tave apginsiu.
- Tikrai? - Taip.
Apginsiu tave. Ponas Drąsuolis.
- Drąsuolis. - Gerai. Ne.
Žinote, kaip sakoma.
Tas, kas įeina, nebeišeina.
Kertu, kad neisi.
O Dieve! Gerai.
Pažiūrėkim.
Nagi, manau, visai neblogai.
- Jis to nepadarys. - Apsimes kietuoliu.
Jis mesis…
Man nesuveikė.
- Jis… - Suveikė. Tu pašokai.
Tikrai.
Nagi, bičiuli. Nagi, drauguži.
- Taip, jis eina. - O varge.
- Teisingai. - Jis vis dar eina.
Taip? Ir… Taip. Atsiprašau dėl matematiko kavos dvoko iš burnos.
Nieko neužuodžiau.
Gerai. Tai…
Yra… čia nėra metų,
bet mano dėmesį patraukė štai kas.
Užuomina apie epidemiją.
Vidouz Bėjuje buvo tik vienas epidemijos protrūkis, 1702 metais.
Taigi, taip, peršokau.
Štai.
Įdomu, ar ne?
Taip, Sara Vestkot Voren.
Kur aš?
Jau ką nors pamatei?
Gerai, mes kažką užčiuopėme, Tomai,
todėl tik palauk sekundėlę.
Papiešk pieštukais.
Taip, ir…
Ji ištekėjo už Ričardo Voreno, mūsų įkūrėjo, tais metais.
Ir štai čia. Ta užuomina apie cilindrą, kurį jis nešioja?
Tą „prakeiktą“ daiktą?
Kas tai? Į ką panašu?
Jei duosi man teptuką, pasakysiu viską, ką turi žinoti.
Taip, puiku, Tomai. Kas čia, Vikai?
Spėlioju, ar jis galėjo būti palaidotas su tuo daiktu.
Su cilindru?
Evanas?
Kur mano sūnus?
Kur Evanas? Kur mano sūnus?
- Gerai, nurimk. - Kur Evanas?
Tiesiog atsisėsk, Tomai.
Sėsk.
Sėdėt. Sėsk!
Tomai!
Ten tik juosmens diržai, prisisek.
Aš turiu rasti Evaną.
Tikiuosi, jis tavo namuose,
nes man liepė tave nuvežti ten.
Ačiū Dievui.
Man tik reikia trumpam sustoti.
- Ką? Ne, prašau. Ne. - Užtruksiu tik sekundėlę.
- Ne! Rozmari! Ne! - Vieną…
„SKOLO DEGALINĖ IR PARDUOTUVĖ“
Daugiau neperstatyk mašinos, Tomai.
Laimėjau 15 žalių! Taip!
Čia mano batas.
Ne!
Liepiau išeiti! Išeik!
Ne!
Evanai Lofti. Prašau pasitraukti nuo šiurpaus namo.
Čia ne mano namas? Apsirikau.
- Berneli, ateik. - Aš…
Ačiū Dievui.
Sveiki. Aš atsiprašau.
Pas mus mašinoje sėdi kelios nevietinės merginos,
ir aš tik… Mes norėjome padaryti joms įspūdį.
Taip, ne, suprantu.
Įsilaužimas yra labai įspūdinga.
Prašau, nesakykit tėčiui.
Gerai, bet išnykite iš čia.
Gerai. Ačiū.
Tik, kai eisiu, ar galiu…
Galiu surikti „Dėjau ant tavęs, parše“ dėl merginų?
Ne, blemba, negali.
Gerai.
Viso.
Šūdas.
Kas per šūdas nutiko tavo tėčiui, biče?
Čia tavo tėtis?
Kas vyksta?
O Dieve.
Manau, tėtis tavęs ieško.
- Turiu eiti. Išlipk. - Gerai.
Tučtuojau eik į vidų. Ir atsisveikink su…
panele.
Verčiau paaiškink tuoj…
- Dėjau ant tavęs! - Ką pasakei?
Ką tu pasakei?
Man šįvakar buvo smagu.
Gerai praleidau laiką.
O jei būčiau klausęs tavęs, visą dieną būčiau prasėdėjęs tavo šūdinam biure.
Evanai, manai, aš noriu
- stebėti tave visą suknistą laiką? - Ne, nemanau!
Ne, aš manau, tu nori parodyti kitiems, kad mane kontroliuoji.
Ką?
Esi šūdinas meras ne dėl manęs, girdi?
Aš manau,
kad vieną dieną pasijusi
labai kaltas dėl tokių žodžių.
Kodėl niekad neišvykstame iš šios salos?
Kas čia per sumautas auklėjimas?
Tavo motinai buvo svarbu, kad augtum čia.
Ką? Niekad niekur nevažiuočiau? Ji to norėjo?
Pratęsime ryte.
Tėti!
Tėti, vieną dieną aš išeisiu ir niekada nebegrįšiu!
Pasiruošęs?
Lorena?
Nieko nematau.
Lorena?
- Lorena? - Aš nieko nematau!
Aš nieko nematau!
Man reikia pagalbos!
Galit, prašau, apgręžti keltą? Apgręžkit keltą.
Apgręžkit jį dabar! Dabar!
Lorena?
Kūdikiui viskas gerai.
Gerai. Bet o kaip ji?
Ji atrodo…
nesava.
Duokite truputį laiko.
Labas.
Prašau, o Dieve, jei mane girdi,
jei tu esi…
prašau, padėk man.
Prašau, padėk man.
Prašau, apsaugok mano sūnų.
Padarysiu bet ką.
Išvertė Sandra Siaurodinė