NATIONAL GEOGRAPHIC SOCIETY V PARTNERSTVE S FIRMOU ROLEX UVÁDZA
Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hlboko v Amazone
je miesto, kde delfíny lietajú cez stromy.
Som v úžase z toho, ako je možné, že tieto zvieratá,
tieto výnimočné stvorenia, sú tu v džungli.
Miesto, kde žijú medvede v oblakoch.
Medveď andský je ako inžinier hmlového lesa.
Miesto, kde majú korytnačky anjelov strážnych.
Je to miesto, čo ma chytilo takým spôsobom,
že si nedokážem predstaviť, že ma pustí.
A stromy nasiaknu až do 20 miliárd ton vody každý deň,
aby vytvorili na oblohe rieky.
Tá voda to všetko spája.
Hovoríme o najväčšej rieke na svete. Nie je to len voda v rieke.
Je to voda v ľadovcoch, atmosfére, v oblakoch.
Ale Amazon sa mení v reálnom čase a je ešte stále veľa toho, čo nevieme.
Tu v Amazone je veľa nástrah,
no napriek tomu sú tu ľudia, čo sa to snažia zlepšiť.
V bezprecedentnej dvojročnej expedícii
National Geographic dáva dokopy skupinu zanietených vedcov,
aby nasledovali vodu, kým v nej skúmajú nádherné ekosystémy.
Od vrcholov Ánd,
cez 6440 kilometrov do Atlantického oceánu a ďalej.
Veda nám umožňuje vidieť do budúcnosti.
Zabezpečiť, že to tu bude aj pre ďalšiu generáciu.
Na tom, čo robíme, záleží.
KOMENTÁR OD ALICE BRAGOVEJ
Keď pomyslíte na Amazon,
zrejme vám nenapadnú tieto 6000-metrové štíty...
ale tu to všetko začína.
V skutočnosti sme v povodí Amazonu.
Sme priamo na kraji, na východnej strane Ánd.
Toto je dôležitá vodárenská veža.
Sneh a ľad, čo tu vidíte,
sa časom dostane dole do Amazonu.
Ale ľadovce tu miznú a my nevieme, ako rýchlo.
To tu prišiel zistiť prieskumník National Geographic, Baker Perry.
Vediem expedíciu, aby sme zriadili meteorologickú stanicu
pri vrchole Ausangate.
Keďže ako mladší býval v Andách,
je to pre Bakera trochu návrat domov.
Len za môj život som videl obrovské zmeny v Amazone
súvisiace s prebiehajúcim odlesňovaním.
A snažíme sa zistiť, ako na to reagujú ľadovce.
Počasiu či klíme na týchto andských horách
rozumieme len veľmi málo.
Takže Baker, Tom a ich tím miestnych sprievodcov a expertov
sa vydali na jeden z najvyšších vrchov na povodí Amazonu.
Tieto enormné ľadovce uchovávajú vodu pre komunity dolu pri rieke.
Ako sa klíma otepľuje,
takýto spoľahlivý zdroj sladkej vody je v nebezpečenstve.
Táto voda je zložito spätá s kolobehom vody cez celú Amazóniu.
Molekuly vody, ktoré padajú ako sneh na andských vrchoch
sú z odparovania z týchto veľkých stromov v Amazone.
Prúdi to cez stromy a potom sa vypúšťa do atmosféry.
Potom sa to bude kondenzovať a vytvorí to oblak.
A ten oblak zavedie vietor do Ánd,
kde časom začne padať ako sneh.
Keď sa jedna časť zmení, reaguje celý systém.
Keď budete rúbať stromy v dažďovom pralese,
množstvo napadnutého snehu sa tu zníži.
Meteorologická stanica nám ozrejmí,
ako veľmi sa tieto ľadovce zmenšujú.
Ale najprv sa tam musia dostať.
Ausangate nie je jednoduchý vrch.
Je ťažké dať meteorologické vybavenie do týchto výšok.
Preto sa to ešte nikdy nestalo.
- Dobre. - Ďakujem.
Fyzické problémy na týchto expedíciách sú skutočné.
Najťažšou časťou lezenia je nedostatok kyslíka.
Je asi pol tretej ráno,
naozaj sa teším na východ slnka za asi tri a pol hodiny.
Ešte nás tam hore čaká jedna sekcia.
A potom ďalšia pevná trasa tam.
Ak sa im to podarí, dáta z vrchu Ausangate
budú nesmierne užitočné miliónom ľudí, ktorí sú od nich závislí.
Za posledných 10 rokov sa každý rok znižuje objem vody.
Každý rok je tu čoraz menej vody.
Pre kečuánsku biologičku Ruthmery Pillcovú Huarcayovú
je táto strata osobná.
Vyrastala vo veľkých Andách,
kde ľadovce vždy ochraňovali ľudí.
Ľadovec je kľúčovou súčasťou našej kultúry.
V detstve jej babka hovorila príbehy o mýtickom medveďovi.
Táto postava menom Ukuku je poloboh, napol medveď, napol človek.
Idú k Ausangate, aby niesli kocky ľadu komunitám
na znak toho, že budú mať viac vody.
Príbeh o postave Ukuku sa hral stáročia na festivale Qoyllur Rit’l.
Moja babka mi hovorievala, že ľad bol nablízku.
Ale teraz so zmenou klímy je sneh veľmi ďaleko.
Už nedokážu priniesť túto kocku ľadu.
Ukuku je viac ako mýtus.
Ukuku znamená medveď andský v kečuánčine, áno.
Pre Ruth je skutočná bytosť takisto tajomná.
Snažíme sa porozumieť tajomnému životu medveďa andského.
Stvoreniu, o ktorom vieme málo...
okrem toho, že je kľúčové pre lesy a hmlu, ktoré sú pod Ausangate.
HMLOVÝ LES PERU WAYQECHA BIOLOGICKÁ STANICA
Ľadovce môžu byť vodojemom pre povodie Amazonu,
ale andské hmlové lesy sú strojom na dážď.
Fungujú ako špongia, nasiaknu vlhkosť a vypúšťajú ju dolu po rieke.
Vždy som rada liezla po stromoch.
Byť vo výške vám dáva inú perspektívu.
Je to úplne iný svet.
Ako les, tak aj medvede sú ohrozené a potrebujú sa navzájom.
Ako nenásytní žrúti rastlín, medvede šíria semená kdekoľvek idú.
Veľmi dobre im ide lezenie po stromoch.
Na stromoch vlastne trávia väčšinu svojho času.
Kamerové pasce budú sledovať ich pohyby,
aby pomohli Ruth porozumieť ich vplyvu na les.
Dobre. Pozrime sa, čo kamerová pasca zachytí.
Medvede andské sa veľmi ťažko skúmajú, a to najmä v takomto teréne.
Musíme robiť veľké túry, aby sme získali tieto informácie.
Je čas skontrolovať kamery. Všetkých 75.
Celý rok tu nechávame kamerové pasce,
ale každé dva mesiace to tu monitorujeme.
Žiadne medvede.
Hoci sa medvede vyhýbajú pozornosti, ostatní nie sú takí hanbliví.
- Malá osamelá líška? - Áno.
- Čo vidíš? - Pumu.
Fíha, veľká.
Na sledovanie ich stopy si Ruth prinesie jej najlepšieho stopára.
Ukuku.
Áno.
Keď sa medvede pohybujú, pomáhajú rozohnať tieto typy stromov.
Jedia semená a vypúšťajú výkaly.
Takže tento výkal má semená a živiny na rast.
Toto je lesná čučoriedka.
Jeden z najobľúbenejších plodov medveďa.
Výkaly, čo sme práve našli, mali v sebe takéto ovocie.
Desať metrov odtiaľto máme kamerovú pascu.
Dúfajme, že kamera fungovala.
Medveď.
Malý.
Keď vidíme takéhoto medveďa, všetci sme veľmi šťastní.
Kým medvede odhaľujú skutočné správanie medveďa,
na to, aby sme porozumeli, ako sa pohybuje, musíme byť bližšie.
Norma.
Neviem opísať pocit, keď prvýkrát chytíme nášho prvého medveďa.
Neviem, ako môj brat. Starší brat.
Cítim sa ako súčasť rodiny. Je to neuveriteľné stvorenie.
GPS goliere sledujú ich každý pohyb.
A po prvýkrát
kamera National Geographic ide na prechádzku s medveďom Sunchu.
Môžeme vidieť, ako sa medveď pohybuje z jeho perspektívy.
Sledujeme cestu a veľa sa učíme.
Ukázalo sa, že Sunchu spolu s ďalšími identifikovanými 40 medveďmi
zaberajú väčší a vyšší okruh, ako sa očakávalo.
Vidíte pár zhlukov.
To znamená, že v tejto časti lesa strávili pomerne dosť času.
Jej postrehy sú výnimočné.
Ako sa klíma otepľuje a medvede idú hore, berú si so sebou semená,
čím pomáhajú tomu, aby lesy rástli znovu v chladnejších výškach.
Teraz rozmýšľame nad tým, ako medvede pomôžu druhom stromov
prispôsobiť sa novému prostrediu.
Možno sú kľúčom k zabezpečeniu toho, že hmlový les prežije.
Tak, že pomáha vode prúdiť dolu Andami
a do horného toku,
kde sa začína transformovať na niečo známe.
Nie je to len jedna rieka.
Je tu tisícky malých riek, ktoré prúdia do veľkého Amazonu.
Tvoria 20 % sladkej vody pre celú planétu.
Amazon je srdcom planéty
a všetky tieto rieky sú žilami tohto srdca.
Jedna magická bytosť považuje celý riečny systém za domov.
Delfíny nepoznajú hranice. Vlastne sa voľne pohybujú po riekach.
Tak ako Fernando Trujillo,
ktorý sa presťahoval do kolumbijského Amazonu, aby im zasvätil život.
Keď som sem prišiel, nájsť delfínovce bolo ťažké,
pretože som na to nemal oko.
A toto bolo plné života, no ja som ho nevidel.
Takže chvíľu trvalo, kým som pochopil túto rieku.
Po 35 rokoch je Fernandova vízia jasná.
Chrániť tohto tvora udržiavaním rovnováhy tohto systému.
Delfínovce sú vo vode jaguármi. Sú najväčšími predátormi.
Dokážu sa pohybovať v riekach, jazerách, lesoch, všade.
Táto rovnováha je pod neustálym útokom
a populácia delfínovca amazonského sa znižuje v rekordných číslach.
Prebieha odlesňovanie, sú tu požiare, znečistenie.
A je tu sucho.
V jazeru v Amazone našli viac ako 100 mŕtvych delfínovcov.
Hlavné podozrenie padá na suchá
a vysoké teploty vody.
Amazon zažil svoje najhoršie sucho vôbec v roku 2023.
Nízka hladina vody zachytáva viac tepla zo slnka, čím sa zvýši teplota.
Po prvýkrát máme takýto jav,
že za veľmi krátky čas zomrie veľa delfínovcov.
Za jeden deň sme prišli o 70 delfínovcov. Umrelo milióny rýb.
Fernando pracuje s miestnymi tímami na záchranu týchto delfínovcov.
Označením ich dúfajú, že identifikujú
oblasti pre kŕmenie a starostlivosť a rozšíria ochranu.
A kto iný ako oni nám to ukáže lepšie?
Ideme. Doľava.
Pri zachytení musíte byť rýchlejší ako pri rybolove.
Pretože keď rozložíte sieť, ryby do nej spadnú samé.
Kým delfínovec musí byť obkľúčený, aby sa chytil.
Teraz sme ich chytili troch. Sú vo veľkej sieti.
Keď som pri delfínovcovi, cítim niečo v mojom srdci.
To, že môj život má zmysel.
Veterinárka María Jimenová Valderramová pri chytaní
monitoruje zdravotný stav delfínovca.
Buďme potichu. Toto je gravidná samica.
Ticho všetci, prosím.
Určitým spôsobom je to invazívne.
Vodného živočícha vyberáme z vody.
Meriame jeho tep a frekvenciu dýchania.
Dýchajte.
Ak vidím, že je zviera príliš vystresované,
myslím, že je vždy najlepšie ho vypustiť
Duševná pohoda je pre nás to hlavné.
Toto je veľká samica, dva metre, 20. Už je gravidná.
Delfínovec môže mať jedno mláďa každé štyri alebo päť rokov
a ich tehotenstvo trvá 13 mesiacov, takže za život
môžu mať tak štyri či päť mláďat.
Takže je veľmi dôležité, aby sa toto zviera chránilo.
Každé sa počíta.
Mám na starosti výber vzoriek krvi a tkaniva.
Rýchlo ho označíme.
S anestéziou sme si istí, že zviera nepocíti bolesť
pri inštalácii satelitného vysielača.
Označovanie sa stalo mocným nástrojom
na pochopenie toho, aké oblasti sú naozaj dôležité
pre chránenie delfínovcov.
Fernando prišiel na to, že samce majú väčší okruh domu.
Samce sa vzďaľujú a hľadajú ďalšie skupiny samíc.
Ale samice ostávajú v oblastiach, kde majú vždy prístup k potrave.
To ich dáva do priameho konfliktu s ľuďmi.
Rybári niekedy hovoria, že delfínovce nám kradnú ryby.
Chodia k našim sieťam a berú si odtiaľ ryby.
Tieto delfíny si začali spájať rybárčenie s potravou zadarmo.
Morský biológ a fotograf Thomas Peschak sa pripája k expedícii
pri rieke Negro, aby sa pozrel na toto z perspektívy delfínovca.
Tento priamy konflikt môže skončiť smrťou delfínovca
alebo môže poškodiť sieť rybárov.
Ale je tu možné riešenie.
Pípače sú akustické deflektory.
Je to spôsob, ako ozvučiť siete, aby sa k nim nepribližovali.
Pípače fungovali v oceáne, ale neboli testované v Amazone.
Tak to tu po prvýkrát testujeme s Marianou.
Pracujeme s komunitou v jazere Acajatuba
a dvaja rybári nám pomáhajú pri našich pilotných testoch.
To nám trochu objasní, akú motiváciu majú delfíny
chytať ryby v sieti.
Vnímajú zvuk a vzdialia sa.
Hneď po tom sa znova pokúsia.
Vytrvajú a získajú rybu.
Pípače nefungovali, lebo delfínovce v jazere sú zvyknuté na ľudí.
Takže testovanie pokračuje.
Mám nádej, pretože ak to funguje,
je to vzájomne výhodné pre ochranu a aj pre ľudí.
To, ako sa správajú, ako kradnú ryby,
nám môže pomôcť použiť tieto pípače na odlákanie
delfínovcov od kradnutia rýb.
Ako fotograf National Geographic,
Thomas má ako konečný cieľ pomôcť vytvoriť vôľu
na ochranu Amazonu a jeho živočíchov.
Potrebujeme krásne fotky pod vodou, aby sme spojili ľudí a delfínovcov.
Potápanie s týmito delfínovcami je skutočne magické.
Sú jedince, ktoré sú neskutočne hanblivé.
Sú jedince, ktoré sú statočné.
A sú tu aj také, čo sú zvedavé.
NATIONAL GEOGRAPHIC SOCIETY V PARTNERSTVE S FIRMOU ROLEX UVÁDZA
Každý rok v období dažďov
nastáva v Amazone neuveriteľný jav.
Rieky sa vylievajú do okolitých lesov...
do 20 kilemetrov za nábrežie a skoro 15 metrov do hĺbky.
Všetko sa naučilo nasledovať ten pulz, je to ako tlkot srdca.
Les, zvieratá...
ľudia, ktorí tu žijú. Všetci žijú podľa impulzu záplav a sucha.
Vrátane delfínovcov.
Flexibilné plutvy a nesplynuté stavce im zdanlivo dali magické sily.
Doslova môžu letieť medzi stromy. Je to úžasné.
Spoliehajú sa, že tieto stromy nakŕmia ich rybiu korisť.
Keď sa les zaplaví, ryby sa dostanú k ovociu a semenám na konároch.
Vždy je tu spojenie medzi systémami, ktoré je dôležité
na udržiavanie biodiverzity a toho, aby to fungovalo, ako má.
Ale ako dlho to ešte bude?
Keď nebezpečenstvá ako odlesňovanie a rastúce teploty
narúšajú schopnosť Amazonu vytvárať vlastný dážď,
reaguje celý systém vrátane záplavových impulzov.
Ak len o trochu zmeníte dostupnosť vody,
celý ekosystém na to nie je zvyknutý. A začne sa správať odlišne.
BRAZÍLIA
To, ako sa stromy zachovajú, je záhadou,
ktorú Thiago Silva s tímom rieši v močiarnych lesov v Brazílii.
REZERVÁCIA UDRŽATEĽNÉHO ROZVOJA
Sme tu, aby sme pochopili, ako sa stromy vyrovnávajú so záplavami
a ako môže zmena klímy ovplyvniť budúcnosť týchto mokraďových lesov.
Nepoznáme fyziologické vlastnosti týchto stromov.
Takže nevieme presne, ako to budú znášať.
Pracujú v hlbokej noci. Zbierajú vzorky, kým rastliny spia.
Cieľom je získať naplno odhalené konáre.
Slnko svieti na tieto konáre cez deň
a on potom musí vysoko vyliezť
a zobrať tieto konáre, aby sme mali vzorky.
Takže je to celkom dobrodružstvo.
Julia skúma vlastnosti ako je veľkosť ciev,
čo jej napovie, ako bude každý strom reagovať na vlhko či sucho.
Thiago používa moderné technológie, aby to celé zmapoval.
Na rastlinách ma fascinuje to, ako riadia
tento celý mechanizmus udržiavania prostredia. Tento ekosystém.
Kým zvieratá sú väčšinou len hercami, však?
Ale rastliny naozaj ovplyvňujú krajinu.
A teraz po prvýkrát Thiago prináša tú krajinu zvyšku sveta.
Používa LIDAR na vytvorenie 360-stupňového 3D snímku.
Mám rád rastliny vybavené technológiami.
Toto je pevninský laserový skener.
Vyšle lúč laserov v kuželi okolo tejto rotujúcej hlavy.
Chceme tu preletieť dronom
a vyhotoviť 3D model z výšky.
Očakávame, že budeme mať virtuálne prostredie,
kde bude môcť ktokoľvek ísť do lesa a vidieť, ako sa hladina vody dvíha.
A môžete takmer na vlastnej koži zažiť,
čo to znamená mať les zaplavený 10 metrami vody.
THIAGOVE PEVNINSKÉ ÚDAJE LIDAR
Zistenia Thiaga a Julie nám dajú pohľad do budúcnosti
a budeme môcť odhadnúť, koľko stromov neprežije
a čo to znamená pre živočíchov na nich závislých.
Chcem poznať systém do takej hĺbky,
aby sme sa vedeli na to pripraviť čo najlepšie, ako vieme.
A uistiť sa, že nestratíme
všetko, čo môžu tieto lesy ponúknuť.
Na týchto lesoch nie sú závislé len zvieratá,
ale aj 40 miliónov ľudí v Amazone.
Veľká väčšina populácie žije pri rieke.
Využívajú ju na dopravu.
Les využívajú na ryby.
A tiež na drevo samotné.
Takže každého život je závislý od Amazonu.
A ľudia, čo žijú v jeho strede, sú kľúčoví na jeho ochranu.
Rieka je naše živobytie,
ale myslím, ak by sme rieku nemali,
veľká časť ľudstva by neexistovala.
Pre boj o záchranu riečnej ekonomiky sa ďalší tím výskumníkov
vydá hlboko do Juruá, prítoku rieky Amazon,
aby pracovali spolu s lokálnymi komunitami.
Tento vzťah vnímame v rámci systému ako doplnkový,
pretože ľudia v lese nielen žijú, ale sú aj jeho súčasťou.
Konečným cieľom nášho projektu
je snažiť sa pochopiť, ako môžeme zosúladiť
ochranu biodiverzity s duševnou pohodou ľudí.
Tím spolupracuje s miestnymi ľuďmi, aby ochránil korytnačku amazonskú.
A zvýšil počet rýb arapaima, ktorým miestni hovoria pirarucu.
Obe sú dôležité pre miestnu potravinovú bezpečnosť,
ale majú aj vysokú komerčnú cenu.
Ich nekontrolovateľné využívanie spôsobilo veľké zníženie populácie.
Pre mňa je pirarucu amazonská superstar.
Je väčšia ako ja a takisto aj viac váži.
Je to najväčšia šupinatá sladkovodná ryba na svete.
Ale ku koncu 90. rokoch bola takmer úplne vylovená.
Tak výskumníci a miestni rybári spojili sily,
aby vytvorili udržateľný plán rybolovu založený na systéme kvót.
Ochrana vodných prostredí, v ktorých chránite pirarucu,
je ako mať bankový účet.
João s tímom pomáhajú implementovať tento plán
v Juruá 15 rokov.
Ak by ich nebolo, možno by sme neboli, kde teraz sme.
Je to neuveriteľný príbeh o úspechu.
Populácia ryby pirarucu sa zvýšila o 600 %.
Zvyčajne nazývame pirarucu rybou zmeny,
pretože priniesla viaceré sociálne a ekonomické zmeny do týchto komunít.
Teraz berú ten úspech o krok ďalej.
Používajú označenie GPS na pirarucu.
Je to naozaj ťažká úloha, pretože to nikto nikdy ešte neurobil.
Bolo to možné len vďaka našej spolupráci s miestnymi rybármi.
Majú historické znalosti interakcie s týmto druhom.
Sú kľúčové k tomu, aby sme našli
najlepšie miesto na umiestnenie zariadenia.
Ak to bude fungovať, dáta sledujúce ich dosah môžu viezť k vyššej ochrane
a k väčšiemu počtu rýb.
Ak zvýšime naše oprávnené číslo kvót,
každý, čo pracuje s pirarucu, bude mať vo vreckách väčší príjem.
Ďalej dole po rieke Juruá,
João a Andressa sa pridajú k ďalším miestnym ľuďom
a ich boju za záchranu jedného z ikonických druhov Amazonu.
Cez noc monitorujeme pláž s baterkou a zbraňou.
Robím šesť hodín a môj syn potom tiež.
Ak by sme nemonitorovali, prišli by pytliaci.
Každý rok sa objavia korytnačie samice na brehoch riek hniezdiť.
Pri kladení vajec sa dostanú do tranzu, čím sa stanú všetci
vrátane matky zraniteľnými.
Napriek ich chránenému stavu,
korytnačky amazonské a ich vajcia sú žiadanou pochúťkou.
Za veľkú korytnačku v Carauari si pýtajú 400, 500 reálov.
Takže ma budú sledovať tu v Tabuleiro robiť Manariã na tri, štyri, päť dní.
Pytliaci sú vytrvalí.
Ničia 99 % hniezd na nechránených plážach.
Takmer všetky korytnačky, ktoré znášajú vajcia
na nechránených plážach, majú zničené hniezda ľuďmi.
Takmer 30 rokov Bomba s rodinou
žije oproti pláži, kde hniezdia korytnačky, ktorú ochraňujú.
Vieme, že ak by sme nerobili tento monitoring,
tínedžeri, ktorí teraz vyrastajú, by nič z tohto nevideli.
Bomba boj jedným z prvých ochrancov pláže
a dnes je silným reprezentantom
všetkých ochrancov.
Vidieť môjho otca, ako sa o ne stará, ma motivuje.
Inšpiruje ma.
João Pedro a on pracujú v noci.
Keď je šesť či sedem hodín ráno,
idem sa pozrieť, čo sa ukázalo.
Chica prichádza na to, že tvrdá práca sa vypláca.
Na chránených plážach sa miera pytliactva zníži na dve percentá.
To je pre mňa najväčšia radosť. Počty sa o dosť zvýšili.
Na rozdiel od rybárov, ochrancovia pláží neprofitujú z ochraňovania.
Na to, aby program pokračoval, potrebujú pomoc.
Problém s ochranou pláži je to,
že stále nemáme dobrý plat pre ochrancov pláže.
Ich platom je mesačný potravinový koš,
a to len pre mesiace keď pracujú, od hniezdenia po vyliahnutie.
Ak sa zastavíme a rozmýšľame,
toto nie je dostatok ani na topánky, nehovoriac o platení bývania.
Takže sú závislí od získavania financií.
Jedným z našich cieľov je zozbierať zdroje,
ktoré nám umožnia rozšíriť program ochrany pláže na neurčito.
Viem, že ak opustíme toto miesto, pytliaci zničia všetko.
Takže za to bojujeme.
Boj za zdravý Amazon ovplyvňuje každého z nás.
Samotné lesy tu uchovávajú tak veľa uhlíka,
že pomáhajú chrániť celú planétu.
Každý les, každý strom zohráva úlohu,
pretože odstraňujú CO2 z atmosféry.
Angelo Bernardino chce vedieť, koľko to je.
Ide do ústia rieky,
kde voda pôvodom z ľadovca ústi do Atlantiku
rýchlosťou 84 olympijských bazénov každú sekundu.
Toto by malo byť fantastické.
Tu je pobrežný les, ktorý ste ešte nevideli.
Toto je zmiešaný mangrovový les,
takže bude zaujímavé vidieť, čo sa tu deje. Poďme.
Angelo študuje amazonské mangrovy po prvýkrát.
Myslím, že mangrovy tu v Brazílii sú ikonické.
Sú dôležité na ochranu pobrežia a ako systém podporujúci život.
Väčšina mangrovov rastie v slaných či poloslaných vodách. Tieto nie.
Sme priamo v oceáne a meriame slanosť
a slanosť je nulová. Je to sladká voda.
Tieto mangrovy sú donútené sa prispôsobiť.
Toto môže byť veľmi unikátny les na pobreží Amazonu.
Nikdy sme také nevideli.
Tu to je.
Berieme vzorky, aby sme zistili, koľko je tu uloženého uhlíka.
Čo myslíš?
Odhadujem, že je tu asi 400 rokov sedimentácie.
Pekne.
Dôležité je neustále točiť
a dúfať, že dostanete vzorku pôdy.
Pozrite sa. Krásne. Máme to. Máme dvojmetrové jadro.
Ale čo je fascinujúce je to, koľko uhlíka
môžeme vidieť aj v hĺbke dva metre.
Môžete vidieť listy staré tisíce rokov,
ktoré boli zachované v pôde.
Amazonské dažďové pralesy zachytia 120 miliárd ton uhlíka.
Ukázalo sa, že tieto mangrovy zachytia ešte viac.
Amazonské mangrovy majú 3 až 4-krát viac uhlíka
ako rovnaká oblasť v amazonských náhorných lesoch.
Túto prirodzenú funkciu mangrov v ústí rieky Amazon môžeme využiť
na zmiernenie zmeny klímy.
Udržiavajú život tým, že sú tam. Len tým, že sú chránené.
Globálny vplyv Amazonu tu nekončí.
A ani samotný Amazon.
Oblak sladkej vody a sediment, ktorý sa vlieva z Amazonu do oceánu,
siaha až ku Karibským ostrovom.
Takže môžete detekovať sladkú vodu Amazonu aj z ďalekého Portorika.
Všetka tá sladká voda nesie v sebe živiny,
ktorých dopad na morský ekosystém ešte celkom nepoznáme.
Sme v Tobagu, vo východnom Karibskom mori.
Tom sa spojí s Angelom, aby to videli z prvej ruky.
Ste pripravení?
Veľa morského života, ktorý tu vidíme,
môže byť závislého na potrave, ktorá je dovážaná po Amazone.
A to sa premieta do úplne iného vodného ekosystému.
Tu sú útesy, ktorým dominujú hubky.
Aj modré hubky. Nikdy som nevidel modré hubky.
Hubka je unikátne zodpovedná za zobratie bohatstva,
ktoré rieka Amazon dáva Karibiku, a transformovanie ho na zmes,
ku ktorej majú prístup všetky ostatné druhy v potravinovej sieti.
Ešte len začíname chápať
vplyv rieky Amazon.
Pokiaľ ide o Amazon, jedna vec je jasná.
Všetko je prepojené, od hubiek v Karibiku
až späť k ľadovému pôvodu v Andách.
Je to dobré.
Máme to zapojené. Batéria sa nabíja. Skvelá práca.
Táto meteorologická stanica je najvyššia v Peru
a najvyššia v tropických Andách.
A v konečnom dôsledku to vylepší projekcie klímy do budúcnosti.
Sme v takej pozícii, že vieme, že rozhodnutia spravené
v ďalšej dekáde a ďalej určia, ako bude Zem vyzerať
ďalšie tisícky rokov.
Čo spravíme v ďalších rokoch je dôležité.
Aby si mohol každý užívať toto krásne
a úžasné miesto ako náš domov. Našu planétu.
Kamery Ruth odhalili správanie medveďa andského, ktoré nebolo zdokumentované.
Práca Angela a Thiaga mapuje viac amazonskej mokrade
vrátane rozšírenia zmapovaných mangrov o 20 %.
Fernando sprostredkoval prelomové medzinárodné dohody
na ochranu riečneho delfínovca.
Raz, dva, tri. Riečne delfínovce.
Tím Joãa and Andressy podporil komunitnú ochranu 200 jazier,
dvadsiatich troch pláží a vyškolil 77 ochrancov pláže.
Bomba s rodinou zachránili viac ako milión korytnačiek.
Odpovede na to, ako chrániť Amazon,
ako najlepšie využívať dostupné prírodné zdroje,
s týmito ľuďmi, na týchto miestach.
Neprinesieme to sem. My to tu postavíme.
Tento dokument reflektuje prácu
tejto expedície.
Nie je to len o vede. Je to o riešeniach.
A takisto aj o práci s lokálnymi komunitami a o nádeji tiež.
Preklad titulkov: Michal Zervan