Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ЗАСНОВАНО НА РЕАЛЬНИХ ПОДІЯХ
Люди такі свині!
Подивись, у якому стані авто адвоката.
-Дідько! -Що таке?
Геть звідси!
Біжи!
ВДОВИНА ГРА
МАХЕ
ВДОВИНА ГРА
БЕРНІ
-Як справи, Берні? -Де ти?
-У нас тіло. -Дідько.
-Це насильство? -Без поняття, я ще не на місці.
Але чув, що там море крові.
Та ну. Двадцять хвилин, і я буду на місці.
Поки що розберися, будь ласка. І Берні, за звичайною процедурою.
Якщо хтось торкнеться місця події до мого приїзду, рознесу всіх.
Сандра схопила іншу дівчинку й ледь не задушила її.
Якщо тобі так байдуже до цієї справи…
Це неприйнятно.
Вибач.
Я знаю, у Сандри свої проблеми, як у всіх. Вона тут цілий рік.
Але я впевнена, що вживши відповідних заходів…
Ні, боюся, у нас немає бюджету
щоб належно задовольнити її потреби, Єво.
Зрозуміло. То що ти кажеш?
Їй не варто повертатися?
Можна було сказати це раніше, замість того, щоб гаяти мій час.
Боже.
Багато законів, багато указів, багато дипломів,
але інтеграція, до дідька!
Ходімо.
-Ходімо, золотце. -Але я хочу перекусити.
Так, але нам краще йти.
Тобі пощастило. Вгадай, із ким ти залишишся.
-З ким? -Із Сонсолес.
Вона готує найкращі закуски.
-Побудеш із нею, поки я не повернуся? -Гаразд.
Гаразд, золотце? Буде чудово.
Не знаю. Нас не пропускають.
Матуся тут.
Усе гаразд, шефе?
Не дуже, але краще, ніж тут. Де Берні?
Відчайдушно чекає на тебе внизу.
Ось. Єдиний вхід із вулиці.
Не дозволяй трунарям спускатися, поки я не скажу.
-Якось преса все дізнається. -Нікого не впускати.
Як так, ваша честь? Ви ледь не випередили мене.
Привілеї роботи влітку, Євіто. На дорогах ні душі.
Так.
Шкода, що лиходії не беруть відпусток.
Бернардо, що в нас?
Окрім плям крові, про які повідомив сусід,
заднє праве вікно розбите.
Ми ще не знаємо, чи це авто жертви.
Я б не виключав, що злодія спіймали, і крадіжка вийшла з-під контролю.
А тіло?
Тут.
Добрий день. Що в нас?
Колото-різані рани.
І, судячи з розміру, від кухонного ножа.
Злодій хоче вкрасти, а не вплутуватися в халепу.
Тим паче брати ніж.
Щоб зламати авто, беруть викрутку.
Отже?
Ну, якщо гадати,
вікно розбивається під час боротьби.
Вони підходять сюди.
Дивися. Його закололи тут.
Він залишає сліди власної крові.
Він повзе сюди, ніби шукаючи місце, щоб померти.
Артуро Феррер Пудж, 36 років, із Новельди.
Тут жінка не може зв'язатися з чоловіком весь день.
-Каже, він паркує авто тут. -Вона назвала його ім’я?
Артуро.
Найкраща частина.
Вони телефонують першому контакту, тобто… Про всяк випадок. Вам, його матері.
Перепрошую.
Єва Торрес, Національна поліція. Ви дружина Артуро Феррера Пуджа?
Так, що сталося? Ніхто не каже.
Мені шкода, але ми знайшли його тіло.
Але що… Що з ним сталося?
Ми ще не знаємо. Коли ви востаннє його бачили?
Учора ввечері, я…
Учора ввечері. Я щойно повернулася з роботи,
а він не відповідав на дзвінки весь ранок.
-І тепер, бачачи все це… -Мені шкода.
Коли заспокоїться, нехай прийде до відділку.
Гаразд.
Трунарі можуть спускатися.
Менше, Єво. Нам доведеться брати іншу дошку для інших справ.
Якби було менше покидьків, у нас було б більше місця.
До роботи.
Артуро Феррер Путч, 36 років, із Новельди.
Він був одружений рік.
Він працював у центрі обслуговування доріг. Що ще?
Зазвичай він приїжджає о 8:30, а сьогодні не з’явився.
Скільки часу йому треба, щоб дістатися до роботи?
-До Ель Ребольяр, 45 хвилин. -Добре.
-Максимум годину, якщо є затори. -8:30 ранку, гаразд.
Тобто він спускався за авто приблизно о 7:30 ранку, так?
-І його знайшли о…? -15:30.
15:30.
Гаразд. Вісім годин.
Чудово. Вмикаємо мізки.
Гаманець не чіпали, тому крадіжку поки що можна виключити.
Є ідеї?
У мене є одна.
Тільки не ще одна з твоїх божевільних.
Ні, ця нормальна.
Отже, у будинку живе адвокат.
І що?
Може, вони прийшли за ним, але переплутали.
Гаразд.
Не той хлопець. Поговори з ним.
-Берні, є щось? -Ну…
Особисто я поки що не виключив би три основні версії.
Як традиційно.
-Агов! -Що?
-Серйозно? -Перманентний маркер, діду.
-Навіщо купувати непотріб? -Щоб перевірити, чи ти не спиш!
Доведеться купити тобі власну дошку.
Гаразд.
Наркотики,
гроші,
і кохання. Усе під мікроскопом.
Його дружина — медсестра. Перевір і це.
Сім’я, друзі, чи ладнав він із усіма,
чи мав проблеми з кимось. Зрозумів?
Навіть пісню, під яку він танцював на весіллі. Усе.
ІНСТИТУТ СУДОВОЇ МЕДИЦИНИ
Вибач, присягаюся, я приїхала якомога швидше.
Шість колото-різаних ран підтверджено.
Чотири в груди, дві в серце.
-Будь ласка, за мною. -А зброя?
Це той тип зброї, який ти припускала на місці?
Великий кухонний ніж. Якщо питаєш, думаю, ти мала рацію.
Нападник хотів його вбити. Бідолаха навіть не встиг зреагувати.
-Жодних захисних ран на руках чи долонях. -Тобто його атакували ззаду.
З огляду на жорстокість, схоже, що нападник був міцним чоловіком.
Одна рана має кілька траєкторій.
Його кололи неодноразово, не виймаючи ножа.
Убивця жадав крові.
-Де Берні? -Він бере свідчення у вдови.
Гаразд. Яка історія?
Нічого особливого. Щось про ремонт у їхній квартирі.
Схоже, чоловік був незадоволений і посварився з одним із робітників.
Знайди компанію та поговори з ними.
Вони фрілансери, це не займе багато часу.
Як там дівчина?
Уяви, 26 років і в жалобі.
Це жорстоко.
Але вона дуже стримана.
Мабуть, прийняла таблетку чи дві «Гідазепаму».
Як справи?
Ось. Це те, що вона сказала поки що.
Хіба не дивно, як багато вона сидить у телефоні?
Не знаю. Це покоління «Острову кохання» для мене загадка.
Поглянь, що там із колегою.
Привіт, Маріє Хесус. Як ви?
Як вам тут?
Ну, не дуже.
Не хвилюйтеся, гаразд? Ми не поспішаємо.
Але я хочу запитати про те, що ви сказали заступнику.
Про колегу Артуро.
Так.
Це сказала моя подруга Соня. Вона займається кросфітом із нею в залі
і вона сказала мені, що та дуже ним захоплювалася.
Думаєте, у них був роман?
Не знаю. Якщо чесно, я…
Я не дуже звернула на це увагу…
але я не думаю, що він… через це, правда?
Ну, ще зарано робити висновки.
Ми хотіли б поговорити з вашою подругою Сонею. Дасте її номер?
Так, я…
Вона тут, у приймальні. Прийшла зі мною.
Бернардо, ти згадував про ремонт?
Бо Артуро не був… Він був не дуже задоволений…
Не хвилюйтеся. Ми перевіряємо все.
Не хвилюйтеся.
Це було радше передчуття.
Белен постійно захоплювалася Артуро, і, знаєте, це помітно.
А вона знала його лише по роботі.
Знати когось по роботі не означає знати його особисто.
Артуро був трохи владним. Ну, більше ніж трохи.
Він постійно писав Махе. «Де ти? Коли будеш удома?»
-Такі речі. -Справді?
Їй доводилося вдавати, що в неї зміна, щоб піти випити.
Він лише хотів повертатися додому з друзями.
-Зрозуміло. -От і все.
Їй же теж треба бачитися з друзями, так?
-Так, звісно. -Так.
-Він вам не дуже подобався. -Ні.
Ну, я не знала його особисто, але з того, що розповідала Махе, ні.
Тож коли він іноді їздив до Новельди,
вона залишалася тут, і ви зустрічалися на випивку, так?
-Так. -Танці тощо.
-Так, ми ходили на випивку. -Звісно.
Усі люблять розважатися час від часу.
Саме так.
-Хочете кави? -Ні, дякую.
Гаразд.
Але це все. Лише флірт на вечірці.
Авжеж.
Востаннє в порту ми зустріли кількох хлопців,
і я закрутила з одним, але він був такий нудний.
А як щодо Махе?
Вона ще бачилася з іншим хлопцем. Даніелем.
Бо ви обмінялися номерами, так?
Так.
Як давно це було?
Два чи три місяці тому. У травні чи десь так.
Вона зустрічається з хлопцем, Даніелем. Думаю, у них роман.
-Дізнаймося про нього. -Жінки та їхні спідниці…
Спідниці?
Скоріше їхні думки.
Подивимося, що знайдемо у квартирі.
Рушайте, я вас наздожену.
Ну?
Правосуддя не спить, але відпочиває.
Ти не дуже відпочивав іще недавно.
«Ще недавно». Боже мій.
Треба прослухати ті телефони.
Марії Хесус і хлопця, з яким вона зраджувала.
Занадто ризиковано. У тебе нічого немає, Єво.
Приходь, коли матимеш щось конкретне.
Успіхів.
Дістань мені дзвінки та місцезнаходження мобільних Артуро та Марії Хесус.
Принаймні?
Дзвінки й місцезнаходження?
Я спізнюся на рейс.
Я говорив із колегою Артуро. Ставлю вечерю в «Кіке Дакоста»,
що нічого не було.
О, і в підрядника є алібі.
Він у відпустці в Домінікані.
А ти відпочиваєш у Гандії. Чудово.
-Любиш гіпсокартон, га? -А що з адвокатом?
-Профспілковий адвокат. -Нічого копати.
Коротко кажучи, єдина проблема Артуро була в тому, що вдова йому зраджувала.
Може, перевіримо це.
Пенсія вдови — 1137 євро.
-Тобі треба знайти дівчину. -Але ти мені подобаєшся.
Довічна пенсія може бути причиною, щоб подумати, Берні.
-Але вона була на нічній зміні. -Ну…
Судмедекспертиза каже, що заколов чоловік.
А що, якщо той хлопець…
Хлопець, із яким вона пов’язана, Даніель…
А якщо він їй допоміг?
Він у нас на прицілі. Скажи, і його приведуть.
Ні. Спокійно, ще зарано розкривати карти.
Нелегко прощатися з тобою, Артуро.
Важко уявити життя без тебе.
Без твоїх дотиків.
Без поцілунків.
Без твоєї любові.
Тож я не буду.
Бо якщо наша віра чомусь нас і навчила,
це тому, що наша любов не закінчується зі смертю.
Бог вічний, і Його любов безмежна,
як любов, яку мали ми з тобою.
Ця любов житиме вічно.
Не лише в мені, а й у всіх, хто тебе любив.
Перепрошую.
Трохи менше року тому саме тут
ми поклялися кохати одне одного вічно,
поки смерть не розлучить нас.
І я хочу, щоб ти знав, Артуро…
Так?
Вона збрехала про зміни. Тієї ночі вона не працювала.
І знай, що ніщо не зможе нас розлучити.
Назавжди твоя…
Махе.
Ні.
Перед обличчям смерті, нашої власної та наших близьких,
кожен із нас залишається…
Ми можемо виключити сутичку зі злодієм.
Друзі кажуть, Артуро був звичайним хлопцем. Він любив ром із колою,
і після клубу він, у кращому разі, плентався додому.
А щодо сміливості? Ні.
Кажуть, він був боягузом, який не ліз у бійки.
Як справи, Туррі?
Зачекай, я ввімкну динамік.
Давай.
Щойно закінчили витягувати дані з телефону жертви.
Дивимося, що він писав Махе два місяці тому.
«Я не хочу когось лише для вечерь у будні
і сидіння на дивані, витріщаючись у телефони до сну.
А коли в нас вихідний, ми робимо кожен своє.
І я не хочу когось, хто піднімає на мене руку.
Я цього не потерплю». Бум!
Дідько.
-Ні, дякую. Справді. -Точно? Кава чи…?
Вона вже відмовила. Не наполягай.
Дякую. Усе гаразд.
Ваша дочка тут?
Махе!
Ми віримо, що ви знайдете того, хто це зробив з Артуро, хай спочиває з миром.
А поки що ми можемо лише молитися.
Але бідолашна сім’я Артуро…
Навіть уявити страшно.
Можемо поговорити в моїй кімнаті?
Авжеж.
Щось не так, Маріє Хесус?
Соня сказала мені, що вона розповіла вам про Дані.
Так.
Ну, так, я…
Я зустрічаюся з ним пару місяців.
Я не сказала вам, бо не бачила, як це стосується Артуро.
Але я почуваюся жахливо, Єво. Чесно, мені так соромно.
Я думаю про Артуро…
Про те, як я йому зрадила.
Тепер, коли його немає, я не хотіла ще ранити його сім’ю.
Але я почуваюся жахливо.
Ви не перша, хто таке робить.
Це не злочин.
Ваше особисте життя — лише ваше. Не хвилюйтеся.
Але я образила їх справою з Андресом.
-З Андресом? -Так.
Артуро дізнався.
Потім його сім’я.
І всі інші.
А тут, у Новельді, люди вб’ють тебе. Буквально.
-Мабуть, було жахливо. -Ми ледь не скасували весілля.
-Це було перед весіллям? -За місяць до.
Мої батьки зі мною не розмовляли.
Батьки Артуро теж. І його брат. Це було пекло, я…
Присягаюся, я тут не могла дихати. Тому ми поїхали до Валенсії.
Але, на щастя, Артуро мене пробачив.
Але це закінчилося з Андресом чи ще триває…?
Так, я просто хотіла сказати вам, бо…
Якщо дізнаються про мене і Дані, після того, що сталося з Артуро…
-Вони мене вб’ють. -Зрозуміло.
Не хвилюйся, усе, що ми тут обговорюємо, залишається між нами. Це точно.
Але повертаючись до Дані…
Тепер усе збігається.
Ви були з Дані того вечора, так?
Не на роботі.
Ти жартуєш.
Зрадила за місяць до весілля, а він її пробачив?
Ну, хай той, хто без гріха…
Слухай. Пам’ятаєш того хлопця, який був із нею в швидкій?
-У день убивства, її колега. -І він теж?
-Дідько, вражаюче. -Тепер у нас три підозрювані.
Ні.
Якщо вдова сказала мені правду, Даніеля можна виключити.
Чому?
Бо він навіть не знав, що в неї є хлопець, не кажучи вже про чоловіка.
І вона попросила мене дозволити їй самій йому сказати.
Поки що її коханці — наша головна лінія розслідування.
Їй набрид її чоловік.
Вона планує його вбити за допомогою одного з них.
Треба прослухати їхні телефони, негайно.
Чого ти така напружена?
-Алло? -Марія Хесус?
-Це я, Мерсе. -Як справи?
-Як ти, золотце? -Тримаюся.
Звісно. Прийми це як волю Господню,
як частину особливого плану, який Він має для нас усіх.
Так, я мушу так на це дивитися.
Якщо не триматися за Бога, нічого не має сенсу.
Я знаю, подруго.
Щоб зробити те, що я зробила заміжньою… Він мені дуже подобався, так?
Звісно. Кажу тобі.
Ну ж бо. Він дуже гарний.
Знаєш, тепер нарешті доходить, що сталося.
-Так. -Ти почуваєшся винною, що не любиш його.
-Ти ні в чому не винна. -В тому, що не любила його так, як мала б.
Бідолаха.
Махе, я вже не знаю, як тобі пояснити. Ти не була щаслива.
Бо мені 27.
-Я хочу бути молодою мамою. -Так.
-Але потрібний хлопець не з’явився. -Ні, я розумію.
-Я не прошу тебе робити мені дитину зараз. -Я зроблю тобі дитину просто зараз!
-Було б мило. -Точно.
Слухай, щодо наших зустрічей, розмов… Коли захочеш, гаразд?
Я не хочу зустрічатися, бо просто почну плакати…
Не хвилюйся, справді. Ти не можеш себе змушувати.
Я майже не їм, бо немає апетиту.
-Звісно. -Я ледве сплю.
-Дівчино, що сталося того дня? -Гаразд, три речі.
По-перше, ми з тобою божевільні.
По-друге, нам подобається тусовка. Будьмо чесними.
Ну, із гарячими хлопцями. На тусовці мусять бути гарячі хлопці.
Бо якби це був секс для примирення, мені б не хотілося.
Цей мене трахне так, як у ванній.
Але Махе, він був класний чи як?
Чи він був класний? Я ледь не розбила скло.
-Я ніколи не був на риболовлі. -Ти мене зловив.
Ти, ну… Я не просто закинув вудку, я закинув цілу сітку на тебе.
Я зачепила наживку.
Він каже, що хоче дитину зі мною, і це мене заводить.
Спокійніше.
Цей хлопець невгамовний.
Він переодягається, роздягається, чи я, а він не може…
Він знає, що мої трусики спущені, і просто не може зупинитися.
Ти закохана. Так буває.
Любов потребує всіх частин. Секс теж важливий.
Махе, як справи?
Я маю тобі дещо сказати, але не сердься.
Махе, ти мене лякаєш.
Я заміжня.
Махе, що ти кажеш?
Сталося щось жахливе. Його вбили.
-Кого? -Мого чоловіка, мого колишнього.
У гаражі, кілька днів тому. Його закололи.
Махе, ми шукаємо дім для нас.
Вибач. Я не хотіла тебе втратити, я не знала, як тобі сказати.
Що ж,
здається, бідолаха і гадки не мав.
-Ми повернулися до початку? -Ні.
Вона винна. Точно.
Нам лише треба знайти того, хто тримав ніж.
ЧОРНА ВДОВА ДАНІЕЛЬ, АНДРЕС, ЕЛІАС
ШТАБ ПОЛІЦІЇ
Марія Хесус — артистка, брате. Класична німфоманка.
Вона не німфоманка.
Може, й ні, шефе, але статистично вона мусила переспати з кимось із цього штабу.
Німфоманка гуляє та спить із п’ятьма хлопцями.
І на роботі, де завгодно. Це нав’язливість.
Але потім вони страждають. А вона ні.
Я не думаю, що це пов’язано з сексом.
Я навіть не думаю, що вони коханці. Вона ніби колекціонує хлопців.
Думаю, вона шукає відданості. Правда? Щось таке.
Як гарем?
Авжеж.
Тоді чому, у біса, вона вийшла заміж?
Бачив її сім’ю? Їм лише волосяниці бракує.
Так. Вирісши в такому пригніченні, ти рано чи пізно зірвешся.
-Так. -Так, але вбивство?
Просто розлучися.
Хіба що оточуючі воліли б бачити тебе вдовою, ніж розлученою.
Та годі, така молода дівчина?
-Така молода дівчина. -У 2017-му?
Ти знав, що вони належать до апостольського руху?
До чого?
Релігійна група, що просуває християнські сімейні цінності.
Дай знайду. Це божевілля.
Так?
Боже. Не дають ні хвилини спокою.
-Що таке? -Ходімо.
-Тіло знайшли у валізі. -Те, що нам треба, креативні вбивці.
-Я зараз не можу піти. -Не хвилюйся, я розберуся.
-Гаразд. -Побачиш, ти не незамінна.
-З ким ти сперечатимешся? -Зі мною!
Підготуй усе! Я буду там за годину.
Нам подобається працювати в малих групах,
щоб задовольняти потреби кожного учня.
Ходімо, золотце. Ходи з мамою.
У нас також є служба психологічної підтримки
для особливих випадків, де потрібна допомога з дитиною.
Хочеш перекусити?
Шоколадні млинці?
Смачно. Гаразд.
…у самому серці Русафи. А саме, на вулиці Суека, 77.
Звіти вказують, що інцидент стався у дворі будинку,
коли два детективи з убивств з Національної поліції,
відповідаючи на виклики сусідів,
розслідували сліди крові, пов’язані з тілом, знайденим у валізі.
Сліди крові привели їх усередину будівлі, де…
Привіт, це Берні. Я передзвоню, коли зможу.
…під час огляду приміщення вони зіткнулися з чоловіком…
Привіт, це Берні. Я передзвоню, коли зможу.
…після спроби його ідентифікувати, чоловік відреагував агресивно,
завдавши офіцеру ножових поранень.
Напарнику пораненого офіцера вдалося зупинити атаку
табельною зброєю, знешкодивши нападника.
Він зрозумів, що ми його спіймали.
Я не встиг зреагувати.
Мені дуже шкода.
Комісаре, якби ми могли отримати доступ до матеріалів справи,
ми б хотіли завершити її.
Відділ організованої злочинності цим займеться.
Перепрошую?
Я розумію вас, інспекторе, але те, наскільки близькими ви були з Бернардо…
Це вбивство, комісаре.
Ми цим займаємося, а не відділ організованої злочинності.
У нас 98% розкриття справ, вище, ніж у Мадриді.
Слухайте, інспекторе, тут немає що розв’язувати.
Винного застрелили.
Заповнення паперів лише забере час.
Комісаре, з повагою…
З повагою, ви, можливо, працювали з моїм попередником,
але ми з вами — ні. Тут немає дискусій. Це наказ.
Ні, це не про час. Це про порядність.
Це про те, щоб ви не водили мене за ніс.
Ви явно багато знаєте про офіс,
але про вулиці ви не знаєте нічого.
Інспекторе. Хав'єр Хіл. Мене щойно перевели.
Мені сказали сісти за цей стіл.
Подбай про цей стіл.
8 ЛИСТОПАДА 2017 РОКУ ДВА МІСЯЦІ ПОТОМУ
-Привіт, Туррі. -Єво, де ти?
-Внизу. -Іди сюди.
Я не в порядку.
Скажи, що сталося, бо я думала, що ти в порядку.
Не знаю, що сталося, чи я сказала щось не те, чи…
Ні, мені просто спало на думку.
-Хто це? -Не знаю.
Твоя мама має рацію, тобі треба відсторонитися від дому.
І мені спало на думку, що в якомусь сенсі також доведеться відсторонитися від мене,
бо я нагадуватиму тобі щоразу, коли ти мене бачиш. І…
Нізащо! Ніколи. Я тобі казала, я…
-Так, та… -Я ніколи…
Ні, я навіть не думала про це.
Я обіцяла, що не пов’язуватиму це, і не пов’язувала.
Ти щойно мені нагадав, бо це ніколи не було в моїх думках.
Ніколи.
Що ж, мені дуже погано.
Так, але це все в твоїй голові.
Не намагайся вгадати, що я думаю,
бо ти помилишся.
А днями я дзвонив копам.
-Що? -Моєму другу.
Боже, Сальво! Не роби дурниць!
Ні, я дзвонив другу. Я не робитиму дурниць.
-І? -І я запитав його…
Маріє Хесус, чи береш ти Артуро за свого законного чоловіка
і обіцяєш бути йому вірною, у добрі й погані часи,
у хворобі та здоров'ї,
любити його та шанувати усі дні твого життя,
поки смерть не розлучить вас?
Так.
Що Бог поєднав, ніхто нехай не розлучає.
Я оголошую вас чоловіком і дружиною.
-Красуня! -Чудова!
Ось ідуть наречений із нареченою!
Мамо, не вірю, що він її пробачив.
Але твій брат погодився на розподіл майна, правда?
-Довелося вмовляти, але так. -Ну, от і все.
Слухай, кожен вибирає ложку, якою їстиме все життя.
-Ні, мамо. -Касаллету?
О, так. Як мило.
Я згадав.
Так.
Зараз.
Господи, Махе. Це трохи занадто, правда?
Скажи це моїй мамі.
Ми серйозно спатимемо з тим хлопцем над ліжком?
-«Той хлопець». -Той хлопець — Ісус з Альзіри.
Це маленький хрестик, ти його навіть не помітиш.
-Зрозуміло? -Так.
Слухай, ми покладемо його в шафу,
а коли мої батьки приїдуть у гості, ми його повісимо.
Після роботи, безладу у вітальні…
Ми дуже задоволені ремонтом.
-Справді? -Бракувало лише джакузі.
Агов! Тихіше, народе! Дитина спить.
Стривай, лише 23:00. Я думав, уже 3:00 ранку.
Бо ти старий, Луїсіто.
Настає вихідний, ти виснажений, і хочеш лише відпочити.
Для мене вихідні починаються в понеділок.
-Бо ти не двадцятирічний, як та дівчина. -Їй майже 30.
-Двадцять шість. -Те саме.
-Каву? -Я візьму.
Без кофеїну, інакше не засну.
О 23:00 у суботу? У тебе шалена ніч.
-У нас є касалла. -Справді?
-Касалла? -Як у старі добрі часи, так?
Не хочеш випити? Ще рано.
Де, там? Ага, звичайно.
Дванадцять баксів за напій? Не вийде.
У Новельді вони по п’ять. І ніякої бурди.
-Але краєвиди не порівняти. -Важлива компанія.
Ми зустрінемося з ними на вихідних.
Заощадимо на напоях достатньо, щоб гульнути й навіть піти перекусити.
Так, це те саме.
Я не зможу на ці вихідні. Працюю.
Справді? Я думав, у тебе ці вихідні вільні.
Ні. Майка попросила, і я не могла відмовити.
Зрозуміло. Але наступні не можна пропустити.
У Ніко день народження.
Він тепер і твій племінник.
Не можу дочекатися.
Дурко.
Ось і все.
Усе гаразд?
Усе гаразд, золотце. З огляду на все.
Але ви тримаєтеся чудово.
Слава Богу, що ти тут.
Якби це залежало від моїх дітей…
Ну, знаєте…
Я чула, як черниці казали, що вони приїдуть цього тижня.
Справді?
Так, звичайно!
Гарного вечора.
Сім’я доньї Фелісідад, здається, у відпустці.
Сестро, маленька невинна брехня, щоб підбадьорити її на кілька днів,
не відправить мене в пекло.
Так, мамо. Я щойно приїхала до лікарні з дому черниць.
-Як справи, золотце? -Добре.
-Слухай, я передзвоню? -Добре?
Лайно, якщо чесно. Вибач за вираз. З цими змінами в обох місцях…
А як Артуро? Дуже зайнятий?
Він зараз дуже заклопотаний.
-Ну, золотце… -Агов.
-Ви маєте знаходити час одне для одного. -Знаю.
Артуро на вихідних у Новельді.
Тоді до завтра.
Привіт, народе.
-Привіт, Махе. -Гарної зміни.
Сподіваюся.
Шеф тебе кличе.
Серйозно? Лише десять хвилин, а я щойно з дому черниць.
Їй потрібен секс.
Ого, хтось у гарному настрої.
Не починай. Ремонт — це катастрофа.
Через таке люди розлучаються.
Дай спокій, я щойно одружилася.
Я просто кажу, не схоже.
Ти досі працюєш на двох роботах.
-Чоловік мав би краще про тебе дбати. -А то я не знаю.
Інші краще про мене дбають.
Відвезеш мене додому сьогодні?
Сьогодні не можу, Махе. Зустрінемося наступного тижня?
-Якщо в тебе є кращі справи… -Ні, просто вечеря з компанією.
Але іншого дня — так.
-Ні? -Гаразд, може, іншого дня.
Але ти втратив шанс переспати зі мною сьогодні.
-Я ніколи не повернуся до того містечка! -Я теж!
Ніколи!
АНДРЕС: ДЕ ТИ, БЕМБІ? МЕНІ НУДНО ВДОМА.
Усе гаразд?
Ні.
Ні. Артуро, як завжди, запитує, де я, з ким я.
Він не дає мені дихати.
А він не за містом? Скажи, що ти на роботі, і пошли його.
Краще не треба.
Якщо він дізнається…
Ти не знаєш, який він жорстокий.
Мені треба додому.
Вибач.
Привіт, Бембі.
Ти не уявляєш, як мені було треба це повідомлення.
Трахни мене.
Може, цього разу залишишся?
-Не можу, Андресе. -Зрозуміло.
Артуро, так?
Так. Його переводять до паліативного догляду.
Невже?
Рак, він не…
він не зник.
Уяви, наступні кілька тижнів…
Давай, Ніко! Уперед!
-Ура! -Нумо!
Агов, тут піни більше, ніж пива!
А я вже голився зранку!
Він не поміняв, знаєш. Довелося пити.
Ну, ти заслужив.
Цей хлопець… Кого він думає обдурити?
АНДРЕС: ТІКАЙ. АБО Я ПРИЙДУ ТА ВРЯТУЮ ТЕБЕ.
Махе?
Махе!
Нумо, торт готовий!
Іду!
ЦЕ КАТУВАННЯ
З Днем народження тебе
З днем народження, любий Ніко
З Днем народження тебе
Нумо!
Луїс мертвий.
Луїс?
Так, Луїс.
Мій колега по роботі.
Ми недавно вечеряли у нього, з його дружиною.
Він хворів?
Ні. Автокатастрофа по дорозі з робочого об’єкта.
-І він, і Хандро. -Господи, Артуро.
Мені щиро шкода.
Боже, їхні бідні дружини
Уявляєш?
Гадаю, вони отримають щось від страховки.
Це нічого не виправить, але трохи допоможе.
Але в обмін на що…
Які ми божевільні?
Божевільні.
Які ми божевільні?
Дуже божевільні.
Він був класним чи як?
Він був класний?
Я ледь не розбила те кляте скло.
Я досі сплю?
-А ти? -А я?
У чому підвох?
Має бути якийсь.
Така, як ти, не має бути самотньою.
Ну, можливо, це скоро зміниться.
Я не знаю твого імені.
Махе.
Радий знайомству, Махе.
Я Дані.
А де тебе носило?
Артуро! Хіба ти не мав бути в Новельді?
Так. А ти? Хіба ти не працювала?
-Так, але Соня написала мені. -Ти часто з нею бачишся.
Вона моя подруга. Допомагає мені облаштуватися.
Познайом нас. Подивимося, чи вона така мила, як ти кажеш.
Зараз не найкращий час,
бо… вона щойно розійшлася з хлопцем і трохи пригнічена.
Зрозуміло.
Тому ми затрималися. Їй треба було поговорити.
Але все одно, якщо ти закінчив із допитом,
я піду спати.
Я просто питаю, Махе.
Ні, ти мене допитуєш. Велика різниця.
Я не допитую тебе, коли ти з друзями ходиш гуляти.
-Бог знає, що ти там робиш. -Не так багато, як ти, судячи з усього.
Ну, наступного разу ходи зі мною на одну зі змін
і подивися, як це — працювати всю ніч після восьми годин удень.
Подивимося, чи не захочеш піти на випивку після цього.
Я скучив, Махе.
Я хотів зробити сюрприз. От і все.
Ну, тобі вдалося.
Щиро дякую.
Гарного дня.
Треба щось вигадати.
Ходімо, дівчинко, я куплю квитки. Ми божевільні чи ні?
Гаразд. Артуро має рацію, Соню. Ти погано впливаєш на мене.
Вгадай, хто мені написав.
-Дані. -Йому байдуже, що ти одружена?
-Не знаю. -Ти йому не сказала?
Та ну, дідько. Він просто попросив зустрітися.
Може, він той самий, Махе.
Сподіваюся. А що з тим хлопцем?
Чесно, якщо він не хоче мене там пестити, я з ним закінчила.
-Ми вже маємо знати, що нам подобається. -Стривай.
-Що таке? -Та ну.
Дівчино, він приїхав по мене. Дані тут.
Як мило.
Смачно?
Так, на смак як…
Як шовк.
Я ще не пробував цього, воно нове.
То я не перша, кого ти сюди привів.
Але ти остання.
-Приходив із клієнтами з агенції. -Маркетинг добре оплачується.
Останні пару років були вдалими.
Я маю тобі подарунок.
Відкривай, поки я не передумав.
Серйозно?
МІЙ ДЕСЕРТ — ЦЕ ТИ! ХОДІМО ЗВІДСИ
Це дуже сміливо.
Я не знав, чи…
Господи! Це, мабуть, коштувало купу грошей.
Ну, краще на тобі, ніж у магазині, правда?
Ну, такі речі…
не для того, щоб лежати в шафі.
-Агов, ти йдеш? -Іду!
Крихітко, я подумав, може, попросиш Майку помінятися змінами,
бо нам буде складно побачитися наступного тижня.
Нізащо. Її тато хворий. Вона не може.
Хто такий Даніель?
Ти нишпориш у моєму телефоні?
Нишпориш? Він лежав на ліжку.
Ти не маєш права. Це особисте.
Знаєш що? Байдуже.
-Ось. -Так, бо ти перебільшуєш.
«Перебільшуєш». Покажи повідомлення.
Махе! Махе! Відчини двері!
Відкрий двері і скажи, хто цей Даніель.
Слухай, Артуро, поговоримо пізніше. Я спізнюся.
Щоб ти вигадала ще одну брехню? Я не хочу таку, як ти.
Забирайся й не з’являйся в моєму домі.
Перепрошую?
-Твій дім? -Так, мій дім.
Ні, ти про наш дім, правда?
Його відремонтували за мої гроші.
Я вкладаю все, що заробляю.
Я не маю права ні на що, хоча працюю на двох роботах і вкладаю все зароблене?
Яке право ти маєш брехати мені в обличчя?
Спати з ким захочеш перед нашим весіллям і після?
Про що я думав, коли одружився з тобою?
Ні, це кінець. Я закінчив. Або ти йдеш, або я.
Наступного разу побачимося на розлученні.
Ми не розлучаємося!
Нікуди я не піду.
Зачекай хвилинку! Зачекай!
Засунь свою квартиру собі в дупу.
АНДРЕС ОФЛАЙН
Я БІЛЬШЕ НЕ МОЖУ. Я ЙОГО НЕНАВИДЖУ. ХОЧУ, ЩОБ ВІН ПОМЕР
Я ПОСВАРИЛАСЯ З АРТУРО. ЦЕ КІНЕЦЬ.
УЯВИ, ЯК МЕНІ. СПОДІВАЮСЯ, Я З НИМ НЕ ЗУСТРІНУСЯ
ВІН МЕНЕ КРИВДИТЬ, СОНЕЧКО
СУЧИЙ СИН
Я НАВІТЬ ДУМАЛА ПРО ТЕ, ЩОБ ЙОГО ВБИТИ
ТАК, Я ТЕЖ
ЗРОБИВ БИ ЦЕ ДЛЯ МЕНЕ?
АЛЕ Я НЕ ХОЧУ ПСУВАТИ ТВОЄ ЖИТТЯ ЧЕРЕЗ ЦЬОГО ЩУРА.
ЧОМУ НЕ ЗАЯВИШ НА НЬОГО? Я ПІДТРИМАЮ ТЕБЕ
Я НЕНАВИДЖУ БАЧИТИ, ЯК ТИ ПЛАЧЕШ, ЛЮБИСТКУ.
Агов. Іди сюди, любистку.
Краще?
Так. Трохи.
Хочеш іще щось? Трав’яний чай чи щось таке?
Ні, не треба.
Якщо так триватиме…
Одного дня він може…
Не можу про це думати. Мені страшно.
Цього не буде.
Але його все дратує, і сварки стають гіршими щодня.
Я більше не можу. Мені хочеться стрибнути з мосту.
-Агов, навіть не жартуй про це. -Але це правда, Сальво.
-Я більше не можу. -Ну, любистку.
Я тут. Я тебе не підведу.
Ніколи.
Ти єдиний.
-Єдиний, хто мене розуміє. -Іди сюди.
Краще б це був він.
Краще б його вбило в тій машині замість його колег.
Якби я не так боялася…
Присягаюся, усі мої проблеми зникли б.
Допоможеш мені?
Зробиш це для мене?
Махе…
Для нас.
Без Артуро нічого не стояло б між нами.
САЛЬВА
5 ЛИПНЯ 2017 РОКУ ЗА МІСЯЦЬ ДО ВБИВСТВА
Обережно, любистку.
Давай, це ж не вперше.
Ні, не вперше, але…
Просто ми не розмовляли кілька днів.
Ти знаєш, я нервую, коли не чую тебе.
Усе гаразд?
Золотце?
-Привіт. -Привіт.
Не забудь, треба забрати м’ясо для барбекю.
Не забуду.
-Зустріч парафії на вихідних. -Зрозуміло.
Не забудь, 223 треба в операційну за 30 хвилин.
-Гаразд. -Так, ти наполягай.
Він усе відкладає на потім і забуває, що робить.
-Бувай. -Побачимося.
Тож ти зайнятий на вихідних?
Ну, ти чула. А що?
Артуро гірший, ніж будь-коли.
Що він накоїв?
Він тебе вдарив?
Ні.
Поки що ні.
Слава Богу, він їде в Новельду в п’ятницю.
Ну…
Тому я й подумала…
може, ти міг би…
Мені потрібна ласка.
Не хочу бути сама.
Якщо хочеш, щоб зануда був із тобою,
він буде з тобою.
Сподобалося?
Дуже.
Це було божественно.
З тобою я відкриваю те, про що й не знала.
Не можу відвести очей від твоєї дупки.
Та годі.
Навіщо чистити зуби, якщо ми вечеряємо?
-Як тобі? -Зараз спробую.
Так смачно, ці…
-Дуже смачно. -Ти не любиш мідії.
-Ні, я люблю мідії. -У тебе щось там.
О, Боже!
Це принаймні оригінально.
Дуже смачно.
-Не дуже вдалося. -Ну…
Вчишся на ходу, правда?
Артуро хоче поїхати у відпустку у вересні.
На нашу річницю весілля.
Не знаю, чи витримаю, Сальво.
-Навіть не жартуй про це. -Він стає дедалі жорстокішим.
Чому б тобі не розлучитися?
Бо це не так просто.
Я казала, він не хоче.
Ти не розумієш.
Я думала, ти мене розумієш.
Ти не розумієш, через що я проходжу.
Розумію.
Думаєш, мені подобається зустрічатися з тобою таємно?
Ніби ми робимо щось погане.
Ні. Ти не хочеш бути зі мною.
Звісно, хочу.
Хіба ти не хочеш забути про нього?
І щоб ми були щасливі разом?
Так.
Я хочу, щоб ми були щасливі.
Це місце 28.
Він сідає в машину о 7:30 ранку.
Влітку тут нікого немає.
Зазвичай він паркується на вулиці, але…
Я вигадаю привід, щоб він залишив її тут напередодні.
Ключ, щоб ти потрапив усередину.
Чекай. Ось.
Дякую, Сальвадоре.
Будь ласка, пані Пепіко.
Ось так.
-Зрозуміло? -Так.
Угору. Давай.
Що тільки твій батько не змушує тебе робити…
-Він мене не змушує, бабусю. -Я нікого не змушую.
Якби змушував, ти б робила вправи, а не лежала там.
-Лікар сказав, що це важливо. -Не посередині.
-Гаразд. -Правіше.
-Гаразд. Ось, вода. -Праворуч.
Здається, нормально.
Це неправильно.
І не чіпай дитину.
Завжди змушуєш інших робити твою роботу за тебе.
-Праворуч! -Годі, мамо.
Давай подивимося. Ось.
Краще?
Не хвилюйся, сину. Якщо в тебе плани, я відвезу тебе, коли закінчимо.
Агов, тату.
Можна взяти авто на вихідні, щоб поїхати до Гандії?
З ким ти їдеш?
Твої друзі теж не достатньо дорослі, щоб кермувати.
Навіщо тобі авто?
Якби я ставила стільки запитань…
Ти ставила, мамо.
А ти ніколи не відповідав.
Він був твого віку, коли почав зустрічатися з твоєю мамою.
-Справді? -Так, ми були дуже молоді.
Вона була його першою дівчиною.
І останньою. Дідько, це божевілля.
От і все, чуваче.
-Бачиш? -Ні.
Воно прямо перед тобою.
Під носом.
Дідько. Нумо.
-Нумо, з мене досить. -З тебе досить.
Що таке? Нічна зміна?
І денна. Я виснажений.
Сальво, це через ту дівчину?
То це серйозно?
Не знаю, Францеску. Вона мене виснажує. Дивись.
Поглянь на це.
Сальво, вона тобі як донька…
Боже мій. Дивися, вона неймовірна.
Вона зводить мене з розуму.
Та годі, не вихваляйся.
-Я не мав сексу місяцями. -Я там був.
Але з цим усе.
Ні.
І ти не повіриш, але це все вона.
Вона, мабуть, поспала годину сьогодні.
Вона повернулася зі зміни десь о 8:00 ранку,
а подзвонила мені десь о 12:00.
Сказала: «Приїжджай до мене».
-І ти можеш здогадатися, навіщо. -Ага.
Для кальцоне, пляшки вина…
І що ще?
Зрозумів.
Мені шкода Ампаро.
Тобі шкода Ампаро? А мене не шкода?
Ти знаєш, про що я.
У нас лише одне життя. Треба його прожити.
Тобто… Дідько. Ніхто цього у мене не забере.
От ти свиня.
Я ніколи не думав, що буду з такою дівчиною, знаєш?
Бачиш мене з нею і думаєш: «Він, мабуть, їй платить».
-Та годі, Сальво. -«Він, мабуть, їй платить».
З ким ти зустрічаєшся?
Самуель. Ми йдемо в кіно. Він, мабуть, заїде по мене.
-Гаразд. -Чудово.
Думаєш, твої друзі влаштують тобі вечірку?
-Не думаю -Я візьму.
Гаразд.
Було б чудово.
Було б круто, але я не думаю, що це так важливо…
-Тобі буде вісімнадцять. -Так, але…
Вирішувати тобі.
Привіт. Як справи?
Добре. Сумую за тобою.
Я теж.
Якби ти був тут зі мною, не знаю, що б я з тобою зробила…
Справді?
-Я знаю, що б я з тобою зробив. -Знаєш?
Скажи, що б ти зробив зі своїм любистком?
Дещо спадає на думку.
-Слухай… -Так?
Я взяла нічну зміну в лікарні 15-го.
І вранці 16-го я подбаю, щоб він припаркувався в гаражі.
Тож…
зміни статус у WhatsApp, коли все зробиш, щоб я знала.
Сальво?
Так?
Я божевільно тебе люблю.
А я люблю тебе.
З Днем народження тебе
З днем народження, золотце
Співай.
З днем народження
Тепер я беру авто.
Ти міг би домовитися зустрітися трохи пізніше.
Вигдай щось. Це не вперше.
До речі, ти читав, що я тобі надіслала? Дай знати.
СТАТУС — ДОСТУПНИЙ
ПОВЕРНУТИСЯ ДО…
МАХЕ: ПОБАЧИМОСЯ О 13:00 У МОЄЇ СЕСТРИ.
ЦЕ ЩОДЕНЬ БЛИЖЧЕ. ЯК СИЛЬНО ТИ ЦЬОГО ХОЧЕШ?
БІЛЬШЕ ЗА ВСЕ
Ти сама?
Я ж казала, що мені можна довіряти, правда?
Хочеш…?
Хочеш випити?
Махе.
Агов.
Ну ж бо, любистку, не плач.
Артуро більше не проблема. Подумай про це, гаразд?
-Це було дуже швидко, він… -Сальво, благаю, я не хочу знати!
Звісно, вибач. Я просто хотів тебе заспокоїти.
Ну ж бо, Махе.
Ну…
Наступні кілька днів будуть трохи дивними.
Але ти знаєш, що я поруч, хай що тобі знадобиться.
Гаразд?
-Боляче просити тебе про це. -Що таке?
Краще, якщо нас не бачитимуть разом деякий час.
Звісно. Я вже про це думав. Так буде краще.
Нам не варто бачитися чи розмовляти по телефону.
-Зрозуміло. -Ти ж розумієш?
Ну, взагалі-то…
Ні, нічого.
Що?
Що таке?
Нічого, просто…
Твій Сальва вже про все подумав.
Поглянь.
Що це таке?
Якщо треба поговорити, користуйся цим телефоном.
Він передоплачений.
Гаразд, але це необхідно?
-Думаєш, нас розслідуватимуть? -Ну…
У тебе є алібі.
І в них немає способу зв’язати мене з Артуро.
Але треба бути обережними.
Правда ж?
Ти врятував мені життя, Сальво.
Ти врятував мені життя.
Не забувай цього.
Мені треба йти.
ДАНІЕЛЬ: КОЛИ ПОГРАЄМО В «БОУЛІНГ»?
ЗВІСНО, МИ ОБИДВА ВИГРАЄМО
АЛЕ ПОЧЕКАЙ, ТИ ЩЕ НЕ БАЧИВ МОЇХ НАЙКРАЩИХ УДАРІВ
СЬОГОДНІ КИЦЬКА
Махе, золотце. Я чула про твого чоловіка.
Мені щиро шкода.
-Дякую, Софіє. -Як ти?
-Ну, можеш уявити. -Я тут, якщо щось потрібно.
Ходімо.
Я тобі дзвонив.
Ми ж домовилися відсторонитися на деякий час.
Так, але я тебе бачу і…
-Хочу тебе торкнутися. -Сальво, будь ласка.
Я намагаюся міняти зміни, але й так,
коли ми мали б перетнутися, щось трапляється.
Майка останнім часом божеволіє з графіком.
Вона нестерпна. Це бардак.
Я думав, Монтсе займається твоєю ділянкою.
Ну, так. Вони разом. І їм байдуже, як я перевантажена.
А тепер люди зі страховки на поховання просять якісь документи,
а я не знаю, де вони.
І в мене немає часу, ні…
Ні пенсії, і я просто…
Для цього я тут.
Я можу допомогти з будь-чим.
-Вони вже полагодили підлогу? -Та ні.
Ну, я про це подбаю. Трохи вправності…
І так ми зможемо побачитися.
Сальво, поліція все ще розслідує.
Ну…
Хіба колега не може зайти, щоб допомогти з чимось?
Гаразд.
Де ти? Я закінчив із підлогою.
-Дякую, Сальво. -Будь ласка.
Побачиш, коли приїдеш. Я чудово попрацював.
І я купив тобі продукти. Твій холодильник був майже порожній.
Якщо хочеш, щоб я залишився…
Ох, не можу приїхати. Вибач, золотце. Мене знову завантажили.
Ти ще в квартирі? Мені потрібна величезна послуга.
Як знаєш, твоє бажання — мій наказ.
Мені потрібна інформація для пенсії, і я не можу перевірити звідси.
Можеш увійти в мій комп’ютер?
Звісно, що тобі потрібно?
-Махе? -Хвилинку.
Так. Сальво, мені треба йти.
Я надішлю, що мені потрібно, у WhatsApp, гаразд? Дякую, золотце.
ДАНІЕЛЬ ГАРСІЯ ІГЛЕСІАС КОХАННЯ В РИМІ
ЯК ТВОЯ ІТАЛІЙСЬКА? ВОНА ЗНАДОБИТЬСЯ В РИМІ.
ПАСПОРТ НЕ ТРЕБА, ПРОСТО ПРИВЕЗИ ЦЮ ТОНКУ ТАЛІЮ. ЧАО, БЕЛЛА.
МАХЕ: ТИ ЗНАЄШ, ЦЕ НА КРАЩЕ.
Я ЗНАЮ. АЛЕ ВІД ЦЬОГО НЕ ЛЕГШЕ.
МЕНІ ТАК ВАЖКО. ТИ СЬОГОДНІ ВИГЛЯДАЛА ЧУДОВО.
Я В РОЗПАЧІ. НЕ БАЧИТИ ТЕБЕ ВБИВАЄ МЕНЕ. НЕ ЗНАЮ, ЧИ ВИТРИМАЮ ЦЕ.
Хто це?
Просто Францеск. У нього проблеми з комп’ютером.
Алло?
Сальво?
Привіт, як справи? Що нового?
Що я хотіла сказати?
Благаю, я не в порядку.
Розкажи, що сталося, бо я думала, що з тобою все гаразд.
Тобто… Я не знаю, я…
Не знаю, чи сказала щось не те, чи…
Так, але…
Ні, просто…
Просто спало на думку, що…
Що це правда, що твоя мама має рацію.
Що тобі треба відсторонитися від дому, і…
І в якомусь сенсі також доведеться відсторонитися від мене,
бо нагадуватиму тобі щоразу, коли ти мене бачиш. І…
Ні! Ніколи.
Я ж казала, я заблокувала це, я навіть не думала про це.
Я обіцяла, що не пов’язуватиму це, і не пов’язувала.
Ти щойно мені нагадав, бо…
-Так. -Це ніколи не було в моїх думках.
-Ніколи. -Що ж, мені дуже погано.
Дуже.
Так, але це все в твоїй голові.
Не намагайся вгадати, що я думаю, бо ти помилишся.
Днями я дзвонив копам.
Що?
Моєму другу.
Боже, Сальво! Не роби дурниць!
Ні, я дзвонив другу. Я не робитиму дурниць.
І я запитав його…
«Як справи? Можеш дещо перевірити для мене?»
І він перевірив. Він це зробив.
Ти розповів їм про Андреса?
Звісно, я розповів їм про Андреса.
Ну, є ще хтось. Я не знаю, хто він.
Якийсь Даніель. Не пам’ятаю його прізвища.
Так, ем…
Я розповів і про нього. Той рекламник. Пам’ятаєш його?
Я чув, ти їдеш із ним.
В Італію.
-Так, але з іншими людьми. -Так.
Що ж, це змусило мене почуватися дуже погано, бо…
Стривай, то вони розслідують мене?
Тебе чи його. Бо вони знають.
Дідько.
Вони знають.
Слухай, чи можемо ми…?
Боже мій, Сальво! Чи можемо ми зустрітися?
Якщо я не роблю тебе щасливою, скажи.
Слухай…
Як мені…? Ні, гаразд?
-Гаразд. -Але це інше.
Сальво, я думала, з мене знімуть підозри, а вони розслідують мене! Або його.
І якщо ти сказала їм, що зустрічаєшся з ним…
Вони розслідують…
-Вони прослуховують мій телефон? -Не знаю.
Але вони точно знають про твою поїздку до Італії разом, це точно.
Він не сказав куди, але в Італію.
Саме тоді, коли ти планувала їхати до Новельди.
-Я казала, що є речі, про які я не… -Так, ну, це забагато для мене.
Гаразд.
Тоді я скажу. Якщо хочеш страждати, я скажу.
Так само, як ти можеш робити, що хочеш, жити вдома й бути зі своєю дитиною,
я не…
Я не буду сама й без стосунків.
У нього є дитина.
Так, це я й хотів у тебе запитати.
Де… ти бачиш мене в цій історії?
Можемо зустрітися?
Так.
У «Тапас корнер».
-Гаразд, дай мені пів години. -Гаразд.
-Я буду там об 11:00. -Поговоримо про це.
-До зустрічі. -Гаразд.
До зустрічі.
«Тапас корнер»? Де це?
-У Патраксі. -Встигнемо?
Якщо поквапимося, так.
-Тож ходімо. -Нумо, народе.
-Туррі. -Так?
Іще одне.
Що він казав про розмову зі своїм другом-поліцейським?
-Не дивися на мене. -Хтось розпатякав?
Єво, ну годі. Це ображає.
Перевір, хто мав доступ до записів.
Тільки ми. Народ тримає язик за зубами.
Не втрачай пильності.
Зроби послугу, з’ясуй, з ким розмовляв цей Сальвадор. Іди.
Ходімо, народе.
Туррі, говори.
Єво, у нас є записи дзвінків цього Сальви.
Дзвінки дружині, сину й матері.
Поки нічого незвичайного. Але один номер часто з’являється.
Довші дзвінки на передплачений телефон.
І хто зараз таким користується?
Наркодилери, терористи…
І вбивці.
Ти це сказала.
-Молодець. -Босе.
Мушу йти.
-Що таке? -Я бачу Махе.
Так, я бачу її.
-Хтось іде. -Як він виглядає?
Пухкий чоловік середнього віку.
Я б із ним не спав.
Гаразд. Ти певен, що це він? Не помиляєшся?
-Хочеш, я зайду? -У нас іще немає дозволу.
Поки лише фото.
Гаразд.
Це на п'ятій сторінці.
Не мій тип.
Не підозрюваного, але в них стосунки.
Глянь розшифровку дзвінків.
Ця частина.
САЛЬВА: ЯКЩО Я НЕ РОБЛЮ ТЕБЕ ЩАСЛИВОЮ, СКАЖИ.
Це на межі. Нам потрібно щось більш явне.
Нам потрібні телефони.
Ми близько. Дійсно.
Продовжуй із телефонами, і принеси гарний різдвяний подарунок.
Тобі подобається?
Вона ідеальна.
З тобою все ідеально.
У нас достатньо на перший внесок?
Не хвилюйся про це. Забудовник пропонує хороші умови.
Потрібен початковий внесок у 10 000 євро.
Тоді розберемося з іпотекою…
Алло?
Привіт. Просто щоб ти знала, твоя ванна знову працює.
-Сальва дзвонить на запасний. -Ти можеш усе.
Вона протікала шалено.
Це я протікаю.
Ох, любистку, не кажи так. Ти ж знаєш, я заведуся.
Деякі хлопці постійно мають секс, а вони не такі хороші, як ти.
Гарне порно, так?
Ти знаєш, у мене буйна уява.
-Ця дівчина дуже розумна. -Так, мабуть, у цьому річ.
Хлопець замішаний, так чи інакше.
З того, що ми бачили, він більше схожий на простака.
То більше причин. Дурневі ніколи так не щастило в житті.
Слухай. Це Віктор, брат жертви.
Віктор?
Тож… Мають бути якісь зрушення в розслідуванні, правда?
Щось, за що можна вхопитися?
Передусім заради моїх батьків.
Так. Справа в тому…
Я не хочу забігати наперед, але й брехати не хочу.
Ми близькі до того, щоб спіймати того хлопця.
Гаразд.
-Але, будь ласка, це таємниця. -Звісно.
Знати можуть лише найближчі родичі.
Це дуже важливо, гаразд, Вікторе?
Авжеж. Добре.
Добре.
Ні слова. І ми тут, якщо щось потрібно, гаразд?
Тримайтеся, Вікторе.
І дякую, справді. Це багато значить. Дякую.
Авжеж. Дякую. Бувайте.
-Думаєш, він їй скаже? -Звісно, тому я це й зробила.
Подивимося, чи страх змусить вдову зняти маску невинної черниці.
-Привіт. -Хочеш випити?
-Склянку води? -Ні, дякую.
-Тож, що таке? -Як справи?
Ну, ти знаєш, я досі працюю на двох роботах,
але мені важко зводити кінці з кінцями самій,
і треба почати розбиратися, як розділити квартиру, яку ми купили.
Нашого сина вбили чотири місяці тому, а ти навіть не оплакувала його.
Тату.
Він був і моїм чоловіком, пам'ятаєте?
Квартиру не можна продати, поки справу не закриють.
Це може тривати вічно. Поліція мені здається розгубленою.
Ну, не зовсім.
Інспекторка сказала, що знайшли винного.
Справді?
Чому мені не сказали?
Яке це має значення?
Дивно, правда?
Я його вдова, і з усім, з чим я маю справу…
Важливо, що той гад, який убив мого брата, заплатить за це.
Дідько, Сальво.
Вибачте, але я не можу зараз відповісти.
Маріє Хесус, куди ти йдеш? Не залишишся на обід?
Готую смаженого кролика.
Ходімо!
Артуро…
Те, що з ним сталося…
Це був колега з лікарні.
Хлопець, який одержимий мною.
Але я не знала, мамо. Присягаюся.
Присягаюся, я не знала.
Мені страшно.
Чому?
-За твою безпеку? -Ні.
Він би ніколи… Ні.
Я не знаю, можливо… Я не знаю, що робити, мамо, я…
Золотце.
Що зроблено, те зроблено.
Ніщо не поверне Артуро.
І точно не нам бути суддями в чомусь.
Гаразд?
Господь усе бачить і чує.
Як і на останньому суді.
І як у Царстві Небесному.
Сальво? Алло?
Привіт. Ти вже повернулася?
Слухай, я розмовляла з братом Артуро.
-Щодо спадщини. -Справді?
І він сказав мені, що розслідування закінчено,
що вони знають, хто це зробив.
Уяви, моє серце калатало, я не могла повірити,
і я сказала: «Справді?», а він: «Так, усе закінчено».
Гаразд. Добре, бо так ти отримаєш страховку.
Так, але Сальво, я маю на увазі, це мене дуже налякало.
Якщо ти хвилюєшся за мене, не треба, гаразд?
Може, у них є хтось чи підозрюваний, який раніше скоїв злочин,
і вони збирають додаткові дані, щоб приписати це йому.
Гаразд, я так і подумала.
Їм довелося б розслідувати мене, а вони цього не роблять.
Звідки ти знаєш?
По-перше, їм довелося б мене заарештувати,
щоб запитати, чи є в мене судимість,
чи є в мене алібі, чи є…
Щось подібне їм довелося б з’ясувати.
Гаразд, я можу розслабитися?
Так. Розслабся, гаразд?
Не хвилюйся. Дійсно.
Я тобі довіряю.
Гаразд. Тож зараз найкраще для тебе…
мати стабільність.
І з того, що ти мені розповіла,
ти можеш мати це з Даніелем.
Гаразд?
Ти там?
Так. Гаразд.
Гаразд.
Тож більше не думай про це
і гарно проведи Новий рік із ним.
Чесно, просто…
мені важко висловитися.
Я знаю.
Просто… Я тебе кохаю.
І я постійно думаю про тебе,
навіть якщо не думаю про щось конкретне.
Знаю.
Якщо зможемо поговорити наступного тижня, поговоримо. Гаразд?
Вранці другого числа?
Гаразд. Тобі треба до Терезіанок?
Так.
Гаразд, пообідаємо там.
Так, гаразд. 10:30 на парковці.
Ідеально.
І ми нормально поговоримо. І привітаємо одне одного з Новим роком.
Так, однозначно.
Дивно те, що зрештою ми розкриваємо справи.
Працюємо в поганих умовах.
Якщо покласти це зверху,
воно їх запише.
Дивися, ці кляті серветки, які не витирають і не сушать,
зрештою нам прислужаться.
Як справи?
Ну…
Не хвилюйся. Нічого не станеться.
Годі так казати. Ти мене лякаєш.
Дякую.
З Новим роком.
У мене запитання.
Ключ.
Де ключ?
Ніхто не залишає ті двері відчиненими.
Ті двері самі зачиняються.
То що ти маєш на увазі?
Тисяча євро!
-Не будь таким. -Так, будь ласка.
Гаразд? Не тут.
Слухай…
Я хотів сказати, що якщо…
Ти нічого не знаєш.
Слухай, нічого не станеться, але якщо станеться…
Ти його забрав.
Так, він зник. Ось і все.
Я цього не казала.
Байдуже. Хай що ти скажеш, з тобою нічого не станеться.
Гаразд.
А ти?
Зможеш вибратися?
Тобто…
Ти знаєш, як?
Так.
Це не було частиною плану.
Знаю.
Запис не такий чіткий, як би нам хотілося, але цілком зрозумілий.
У нас більш ніж достатньо доказів, щоб заарештувати Марію Хесус і Сальвадора.
Завтра вранці чекатимемо біля їхніх будинків,
і коли вони вийдуть на роботу…
Сповісти пресу. Я хочу, щоб усе зняли.
З усією повагою,
краще не сприяти медійному цирку, якщо можна цьому зарадити.
Я говорю про наших хлопців,
наших колег у поліції, не таблоїди.
Так, але все одно.
Це зайве. Люди божеволіють, коли бачать камери.
Ну, якщо не хочеш проблем,
роби, як я кажу, і дістань мені кадри двох закоханих у кайданках.
Його мотоцикл там, але авто немає.
-Вони точно не бачили тебе в кафе? -Точно.
Гаразд. Ти кермуй. Поїхали.
Туррі, місце останнього дзвінка Сальви, зараз.
Його мати в реанімації.
-Будьмо чистими й обережними, гаразд? -Так, шефе.
Це його проблеми, не її.
Бідолаха. Цікаво, хто тепер про неї піклуватиметься.
Цікаво, чи хтось із загону його попередив.
Ні, це неможливо.
-Він має бути там. -Ну…
Сходи.
Ні. Його тут немає.
-Неможливо. -Хочеш подивитися?
Кажу, його тут немає.
-Це неможливо. -Перевір телефон Сальви знову, будь ласка.
Дзвінки здійснені та отримані за останні 24 години.
Я знаю, до чого ти ведеш, але ми визначили кожен номер.
Усі вони ідентифіковані. Сигнал іде з лікарні.
Він у будівлі.
Нічого.
Кави?
Авжеж.
Макіато й холодну каву, будь ласка.
-Сальвадор Родріґо? -Так.
-Єва Торрес, Національна поліція. -Так.
Ходіть із нами, будь ласка.
Сальвадоре Родріґо, вас заарештовано.
-Ви маєте право зберігати… -Я знаю свої права.
Промова все одно буде. Ви маєте право зберігати мовчання.
Усе, що ви скажете, може й буде використано проти вас у суді.
Ви маєте право на адвоката.
Якщо ви не можете дозволити собі адвоката, вам його нададуть…
З’їж це в офісі й скажи, як воно.
Смачно, я певен.
Моя мама робить це ідеально. А я стараюся.
Ця жінка свята!
-Суші? -Так, будь ласка!
-Я замовлю, коли звільнюся. -Замов.
-Я працюватиму. -Не хвилюйся.
-Гарного дня. -І тобі.
Доброго ранку, Маріє Хесус.
Єво, що це означає?
Вам треба поїхати до відділку.
-Єво, будь ласка. -Що відбувається?
Відійдіть, прошу.
-Поясніть малому. -Пояснити що?
-Нехай дасть свідчення. -Ви маєте право зберігати мовчання.
Усе, що ви скажете, може й буде використано проти вас у суді.
Ви маєте право на адвоката. Якщо не можете дозволити собі адвоката…
Я хочу говорити з адвокатом, не з державним захисником.
Вибачте, Сальвадоре, але ми запросили ізоляцію.
Слухайте, Єво. Ви ж Єва?
У вас нічого немає.
-Перш ніж ви змусите мене зізнатися силою… -Я вдам, що не чула цього.
Сядьте, будь ласка.
Але, Єво, це, мабуть, помилка.
Ви сказали моїй сім’ї? Моя мама, коли дізнається…
Ви не можете так чинити з людьми з Новельди. Це серйозно.
-І коли вбивця Артуро на волі… -Слухайте, Махе.
Ця гра в скорботну вдову спрацювала на ваших коханців,
але зі мною можете її лишити.
Зараз ваш шанс сказати правду. Я б на вашому місці скористалася.
Перейдемо до справи.
Чи змовилися ви з Марією Хесус Морено вбити Артуро Феррера?
Я відповідатиму лише судді.
Ні.
Ви робите величезну помилку, Єво.
Це неймовірно.
Відколи я прослухала ваш телефон, я думаю саме так.
Це неймовірно.
Неймовірно.
Даніель, Андрес, Сальва… Неймовірно.
Слухайте, Сальвадоре. За кілька годин ви будете в усіх новинах.
Ваше життя більше не приватне.
Тепер вам вирішувати, розповідати все чи дозволити всім вірити версії Махе.
Махе нічого не знала. Це була моя ідея.
Як ви дістали ключі від гаража?
Я мав їх уже давно.
Вона дала їх мені, щоб я міг припаркуватися, якщо треба.
Ви дали йому ключі від гаража?
Так, але…
Я боялася сказати йому «ні».
Господи. Ви боїтеся Сальви, Артуро, усіх їх, але граєте з ними як профі.
Сальва дуже небезпечний чоловік, Єво.
Він закоханий у мене
уже багато років, відколи я почала працювати в лікарні.
-Але я не бачу його таким. -Звісно, ні.
Ви не бачите його таким?
Типу… Як це було? Зачекайте.
Так.
Не розбиваєте кляте скло.
Слухайте, я дозволяла йому…
знаєте…
робити зі мною… там унизу.
Але він мені огидний.
Ми з Махе просто хороші друзі.
Я не пишу любовних листів і не даю купонів на поцілунки друзям.
«Я так тебе кохаю, не можу перестати думати про тебе».
Ви не маєте права читати ці листи.
Маю. Повірте мені.
«Я дуже хочу, щоб ти була щаслива, я зроблю для тебе все».
«Твій зануда, Сальва».
Господи.
Слухайте, Махе.
Я даю вам останній шанс.
Сальва вбив Артуро без вашого прохання?
-Так. -Ви впевнені?
Так.
Ви, можливо, і обдурили їх, але не мене, золотце.
Ні.
У вас щось є, не знаю що, але…
Якби ви були розумні, сказали мені правду.
Це була моя ідея. Я хотів захистити її від того гада.
Артуро не кривдив Махе.
Вона це вигадала, щоб маніпулювати вами й переконати вас це зробити.
-Ви цього не знаєте. -Знаю.
Звісно, знаю. Повірте мені.
Артуро ніколи не ображав Махе. Жодного разу.
Ми закінчили?
Ви робите найбільшу помилку в житті.
Чесно, мені шкода.
Але не вас. Ні.
Можна впоратися з кризою середнього віку за допомогою, не знаю, спортивного авто,
пірсингу у вусі… Правда?
Але ви вирішили кинути обережність за вітром.
Насправді…
Мені шкода вашу дружину
і особливо вашого сина, що здається хорошим хлопцем.
НА ПАМ’ЯТЬ ПРО ЗАСТУПНИКА ІНСПЕКТОРА БЛАСА ҐАМЕЗА ОРТІЗА
З ВІДДІЛУ ВБИВСТВ ВАЛЕНСІЇ,
УБИТОГО ПРИ ВИКОНАННІ СЛУЖБОВИХ ОБОВ’ЯЗКІВ 12 ВЕРЕСНЯ 2017 РОКУ.
ЄВА ПОКИНУЛА ВІДДІЛ УБИВСТВ І ПОВЕРНУЛАСЯ ДО ПАТРУЛЬНОЇ СЛУЖБИ.
НА СЬОГОДНІ ЖОДЕН ІНШИЙ ВІДДІЛ НЕ ЗМІГ ЗРІВНЯТИСЯ
З ВІДСОТКОМ РОЗКРИТТЯ СПРАВ ВІДДІЛУ ВБИВСТВ ВАЛЕНСІЇ.
Ім'я?
Сальвадор Родріґо Лап'єдра.
ТИМ ЧАСОМ МАХЕ МАЛА СТОСУНКИ З ІНШИМИ УВ’ЯЗНЕНИМИ.
Ім'я?
Марія Хесус Морено Канто.
У попередніх свідченнях я сказав, що це лише моя провина,
але вона наша спільна.
Вона попросила вас його вбити.
Так.
Вік?
48 років.
Вік?
27 років.
Сімейний стан?
Одружений.
Сімейний стан?
Вдова.
ЗАСНОВАНО НА РЕАЛЬНИХ ПОДІЯХ
ДЕЯКІ ПЕРСОНАЖІ, СЦЕНИ Й СЮЖЕТНІ ЛІНІЇ ВИГАДАНО
З ТВОРЧИХ І КОНФІДЕНЦІЙНИХ МІРКУВАНЬ.
Переклад субтитрів: Аліна Новосаденко