O AFACERE VIRTUOASĂ
Aveați dreptate.
Am fost mai distant, dar nu e deloc ceea ce credeți.
Când sunt cu dumneavoastră…
mă simt derutat.
- De aceea v-am evitat. - Din cauza mea?
- De ce vă simțiți derutat? - Nu știu.
Dar…
vreau să aflu.
Poftim?
- Ce voiați să aflați? - Ce simt pentru dumneavoastră.
Îmi pare rău dacă v-am speriat, dar cred că acum știu.
Pentru mine, sunteți…
Un prieten drag
…o prietenă dragă…
O inimă fericită
N-am vrut să spun asta.
Ce târziu s-a făcut!
Cum adică să afle ce simte? Nu înțeleg.
N-am timp să mă gândesc la asta acum.
Fir-ar! Individul o să cheme poliția, nu?
De-aia ți-am zis să mă ajuți! De ce ai stat acolo ca o momâie?
- Puteam să terminăm mai repede! - Gura!
Ai zis că o să-ți recuperezi banii, dar ai furat toate bijuteriile.
Dacă aș fi știut, n-aș mai fi acceptat.
Nu te mai agita! Eu am făcut toată treaba. N-o să pățești nimic, liniștește-te.
Domnule!
- Nu… Domnule! - Întoarce-te în mașină!
- Trebuie să-l ducem la spital. - E prea târziu!
Dacă nu vrei să faci închisoare iar, întoarce-te în mașină!
Domnule, treziți-vă!
- Mai repede! - Domnule!
Domnule…
Am văzut…
Am văzut un om mort.
De fapt, e pe moarte. A fost lovit de o mașină.
Unde? Peste drum de moară, la bifurcație.
Veniți, vă rog!
Tâmpit mai ești! E ca și când ai suna la poliție.
Cară-te!
Ce mă fac?
- Suntem pregătiți de operație? - Da.
Iubitule!
- E o urgență! Laoparte! - Iubitule!
Iubitule!
Iubitule…
Nu aveți voie aici! Mulțumesc! Ajutați-mă, vă rog.
Numele victimei e Choi Won-bong. Are 58 de ani.
Are o farmacie în oraș.
- Care e starea lui? - E în operație la spital.
I-am găsit portofelul, deci nu cred că a fost tâlhărit.
A fost lovit din direcția aia. Probabil șoferul era beat.
- Ați făcut fotografii aici? - A văzut cineva accidentul?
Nu?
Treziți-i pe proprietarii magazinelor din zonă și…
Același vinovat?
Șoferul care l-a lovit e unul din hoții de la bijuterie?
Am găsit urme de cauciucuri pe ruta de la bijuterie la locul faptei.
Au fugit de la bijuterie după ce au fost văzuți,
apoi au lovit victima și au frânat brusc.
Urmele de cauciucuri sunt identice cu cele din fața bijuteriei.
Mi-a luat vorba din gură! Te miști repede.
Atunci condu tu ancheta!
Nu vreau să-l fac de rușine. Continuă!
Haideți să căutăm martorii la accident și hoții în același timp.
Bine. Mult succes cu ancheta!
- Sunt sigur că o să-ți scoată peri albi. - Dar măcar învață ceva!
La cine te uitai adineauri? La mine, șefule?
Sunt ochii mei. Ce-ți pasă la cine mă uit?
- Mă duc să văd cum se simte victima. - Bine.
Vorbim!
Același vinovat?
BLOC OPERATOR
Când trebuia să vă întâlniți cu soțul dumneavoastră?
La ora 19:00, la restaurantul Mokhwa.
Am așteptat o oră, dar n-a apărut, apoi am sunat la farmacie, dar degeaba.
Ce căuta în zona aceea?
Am găsit o eșarfă și o pungă pe care scria „Jung Yeon-ja Fashion”.
Știți ce ar putea fi?
E…
un magazin de haine a cărui clientă sunt.
JUNG YEON-JA FASHION
Cred că…
e un cadou pentru aniversarea căsătoriei.
Nu știam ce a pățit și eram supărată pe el fiindcă întârziase.
- Scuzați-mă! Sigur sunteți ocupat. - E în regulă.
O să mă întorc când se trezește.
Când te-ai întors?
De ce nu intri?
Păi…
Voiam să-ți spun ceva important.
Te așteptam și am ațipit.
Ce e?
Știi…
O să păstrez copilul.
Ce?
Cineva mi-a spus
că are încredere că viața mea se va schimba.
M-am gândit mai bine și, dacă trăiesc mai cumpătat,
aș putea să-l cresc.
Așa că m-am răzgândit.
Dacă te bucuri, spune-o. N-o să te cert că ești prostuț.
Deși sunt aspră cu tine mereu, să știi că ai respectul meu.
Ani de-a rândul ai reușit să stai departe de probleme.
Faptele valorează cât o mie de vorbe.
Ce ai? Te frămânți din cauza deciziei mele?
Nu. E cea corectă.
Mă bucur că te-ai răzgândit.
Am vrut să fii primul care află.
Nu le-am spus colegelor mele încă.
Acum o să le pot spune.
O să lucrez mai mult de acum înainte.
SPITALUL GEUMJE
Doamnă Oh…
Jeong-suk!
Cum… A decurs bine operația?
Da.
A pierdut mult sânge, dar l-au adus la timp.
Nu s-a trezit încă.
Îl monitorizează ca să nu facă vreun edem cerebral.
Jeong-suk…
știi…
Mereu m-am plâns că nu-și arată afecțiunea,
dar, dacă mă gândesc mai bine, eu sunt cea care nu și-o arată.
Nu i-am spus că-i sunt recunoscătoare și că îl iubesc foarte mult.
Dacă nu apuc să-i spun?
Nu spuneți asta. O să se trezească în curând.
Domnule Choi!
Cum s-a întâmplat? Treziți-vă!
- Liniștește-te, Dae-geun. - Îmi pare rău, domnule Choi!
Ieri m-ați certat atât de tare, încât m-am rugat pentru o zi liberă.
Am lăsat ușa farmaciei descuiată fiindcă mă grăbeam. Certați-mă!
Dae-geun, ajunge! Lasă-l să se odihnească.
Doamnă Oh, și-a mișcat mâna…
Iubitule, mă auzi?
Iubitule, trezește-te!
Iubitule…
Nu vă supărați!
Veniți în camera domnului Choi, vă rog!
Din fericire v-ați revenit repede. Nu vă agitați și odihniți-vă.
- Sănătate multă! - Mulțumesc, domnule doctor!
Vai, ce bine!
Când am căzut…
am crezut că n-o să te mai văd niciodată.
Dragul meu…
Domnule Choi! Șefule!
Șefule!
- Doare! - Îl doare…
Îmi pare rău!
- Dae-geun… - Da?
- Pot să te rog ceva? - Sigur.
Orașul n-are multe farmacii.
Locuitorii o să fie afectați.
Poți să ții farmacia deschisă cât timp sunt aici?
Da, să trăiți!
O să am grijă de farmacie până când vă reveniți!
- Mulțumesc! - Să trăiți!
- Du-te! - Să trăiți!
În sfârșit, puțină liniște!
Te simți bine?
I-am zis să plece la farmacie. De ce…
Domnule inspector!
Asistenta mi-a spus că s-a trezit.
- Sunt inspectorul Kim Do-hyeon. - Bună ziua!
Doamnă Oh, eu mă întorc la birou.
- Da, s-a făcut târziu. - La revedere!
Voiam să vă pun câteva întrebări despre ce ați pățit.
Bine.
CHOI WON-BONG
Ați auzit doi bărbați care se certau?
Da. Nu-mi amintesc prea bine,
dar unul dintre ei striga la celălalt că trebuie să plece.
Unul dintre ei voia să vadă dacă sunt teafăr.
Cred că am simțit că mi-a atins fața.
Credeți că puteți recunoaște vocile?
Mi-am pierdut cunoștința după aceea.
Îmi pare rău!
Nu-i nimic. Probabil sunteți obosit. Vă mulțumesc!
Sigur.
Apropo, putem să-l găsim pe cel care a chemat ambulanța?
A fost un apel anonim. E aproape imposibil.
Voiam să-i mulțumesc că l-a salvat pe soțul meu.
- Ne lăsăm pe mâna dumneavoastră. - Sigur.
- Însănătoșire grabnică! - Îmi pare rău că nu v-am ajutat mai mult.
Da, Ju-ri. Nu pot să amân instruirea pentru noua mea slujbă.
Am nevoie de ajutorul tău, te rog. Anunț-o și pe Yeong-bok.
Bine. Mulțumesc!
Îmi pare rău dacă v-am stânjenit,
dar nu mai puteam să vă evit fără nicio explicație.
Îmi sunteți foarte dragă.
Mi-am dat seama recent ce simt, dar nu s-a întâmplat peste noapte.
Poate m-am atașat de dumneavoastră când am văzut prin ce treceți.
Sau poate când m-ați făcut să uit de problemele mele și să râd.
Sau poate când mi-am dat seama că aveți un zâmbet frumos, nu știu.
Știu că v-am luat prin surprindere, dar gândiți-vă bine și dați-mi un răspuns.
Nu. Nu e nevoie să mă gândesc.
Nu m-am gândit deloc la ce simt pentru dumneavoastră.
Dar chiar dacă aș face-o, nu s-ar schimba nimic.
Indiferent de concluzie, nu vreau să ies la întâlnire cu dumneavoastră.
Tot ce vreau e să-mi văd de muncă și să fiu o mamă bună pentru Min-ho.
Asta e tot ce contează.
Îmi pare rău!
O să-i dau și domnului Choi.
- Bine că n-a fost mai rău! - Așa e. Putem spune că a avut noroc.
Trebuie să-l duc la radiografie.
Nu așa, Geum-hui.
Uite! Așa se face.
- Unde e infirmiera? - Chiar așa!
Nu poți să-l ridici singură. Cum o să-l așezi pe scaun?
Te ajut eu.
Mă descurc. Nu știam cum funcționează patul.
Nu e greu. Pot să-l ridic singură.
Așa…
Stai puțin! Iubitule…
Te ajut eu, Geum-hui.
Domnule Choi… Unu, doi, trei, sus!
Alo?
Tu erai. Unde ești?
La spital.
Ju-ri mi-a zis de accident și am venit aici într-un suflet.
Ce accident?
Îl știi pe farmacistul Won-bong?
E soțul colegei mele.
A fost lovit de o mașină ieri.
Cum se simte?
S-a trezit mai devreme. Din fericire, e în afara oricărui pericol.
Mă bucur.
Mă bucur enorm.
Ce soț grijuliu am!
De ce plângi când abia dacă-l cunoști?
În fine! Du-te și cumpără niște articole pentru igienă
și adu câteva prosoape de acasă.
Doamna Oh a venit în grabă și n-a adus nimic.
Eu?
- Și Eun-ji? - Las-o cu mama lui Yeong-sik.
Vino la salonul 405. Te aștept!
- O să țin un curs? - Da.
Instruirea noilor reprezentante va fi una din îndatoririle dv.
În Geumje nu s-a mai înscris nimeni, dar vor veni altele din zonă.
Înțeleg.
Vă rog să finalizați instruirea până mâine și să vă ocupați de demonstrație.
Cunoașteți produsele mai bine decât mine. Sunt sigură că vă veți descurca.
Cine e?
Sunt…
Sunt soțul doamnei Seo Yeong-bok. Mi-a zis să vă aduc câte ceva.
Am înțeles.
E pe aici pe undeva.
- Luați loc pe canapea. - Nu e nevoie. La revedere!
Stați!
Nu vă supărați, puteți…
să mă duceți la toaletă?
De pe o zi pe alta am ajuns să nu pot să mă spăl pe mâini.
Mulțumesc! E mult mai bine când mă ajută un bărbat.
- Ce e? - El e soțul tău?
Da. Ai venit!
Bună ziua!
Îmi pare rău! Stăteam de vorbă pe coridor ca să nu te trezim.
Nu-i nimic.
Domnul m-a dus la toaletă și m-a ajutat să mă spăl pe mâini.
De ce are mâinile muncite ca o casnică?
- Cred că v-ați chinuit cu el. - Nu m-am chinuit deloc. Trebuie să plec.
Pleci deja? Domnul Choi s-a plictisit. Puteți să stați de vorbă puțin.
Își mișcă mâinile cu greutate. Nu poate nici măcar să țină o carte.
Ce nenorocire!
Nu știm cine-i vinovatul, dar merită să-l trăsnească cerul!
Nu te mai supăra așa! Vă aduc un suc.
Nu-i nevoie. Chiar trebuie să plec.
- Dar… - Nici măcar nu v-am mulțumit!
Probabil se grăbește ca să o ia pe Eun-ji.
Bărbate, ce faci? Plângi?
- Yeong-bok… - Ce ai?
Erai foarte agitat mai devreme.
Ce s-a întâmplat?
Nu mă enerva și spune-mi ce ai!
Mă omori cu zile!
Vorbim acasă. Trebuie să plec.
E vina mea.
Eu sunt cel care merită să fie trăsnit.
E vina mea.
Ce?
Nu-i adevărat, nu?
Nu e ce cred eu, nu-i așa?
Spune-mi că am luat-o razna și nu e ce cred!
Nu se poate!
Spune-mi că nu e adevărat! Nu!
Ce ne facem?
Ar trebui să mă predau, nu?
Așa crezi? Și fetele noastre?
Înainte erau prea mici ca să-și dea seama.
Acum au crescut.
O să afle tot orașul.
Și eu ce fac acum? Avortez?
- Copilul ăsta e nevinovat! - Ai dreptate, dar…
Ai jurat când erai la închisoare.
Îți amintești?
Cred că ești obosită. Nu trebuia să vii.
Am lăsat-o pe Eom-ji la mama.
Ce mai face Eom-ji?
- Îi e dor de mine? - Sigur că da.
Erați nedespărțiți și ai dispărut peste noapte.
I-am zis că ai plecat în Arabia Saudită ca să câștigi niște bani.
Eom-ji a învățat să scrie.
- Deja? - Da.
Ți-a scris o scrisoare. Să o citești!
Tati, să câștigi mulți bani și să te întorci repede!
Mi-e dor de tine.
În comparație cu atunci, ne va fi de mii de ori mai greu.
- Știu, dar… - Dar ce?
Dar ce? Te simți vinovat?
Te-au apucat mustrările de conștiință? Hai nu mă înnebuni!
O să fac tot ce-mi stă în putință
pentru copiii mei. Tot ce pot!
Ai înțeles?
Iar tot ce poți face tu…
e să nu te lași prins.
Ai înțeles?
Nu plânge!
N-o să te vizitez din nou la închisoare cu burta la gură!
Niciodată!
- Scumpo… - Lasă-mă!
Vai de mine!
ACCESUL INTERZIS
- Bună ziua, domnule! - Avem câteva întrebări.
Ați trecut pe aici în ultimele două zile între 20:00 și 20:30?
Nu.
A venit cineva după 10 iulie ca să-i reparați parbrizul și bara?
Nu țin minte toate mașinile.
CASTANE
- V-am dat două castane în plus. - Mulțumesc!
Mulțumesc!
- Haide! - De ce ai cumpărat castane?
O cunoștință de-a mea nu se simte bine și îi place yakbap.
O să gătesc pentru el.
Mamă, vreau un crenvurst în aluat! Și ție-ți plac, nu-i așa?
Ți s-a făcut poftă? Haide!
Bună ziua!
- Domnule! - Salut, Min-ho! Ce mai faci?
Bine, domnule. Acum sunt mult mai bun la gonggi.
Când mai veniți pe la noi?
- Păi… - Min-ho, domnul e ocupat.
Doi, vă rog! La pachet.
Îmi pare rău! Ăștia sunt ultimii doi și dumnealui i-a comandat deja.
Am înțeles. Min-ho, ce spui de o gogoașă?
- Doamnă, dați-le lor crenvurștii. - Nu-i nimic. Ați ajuns înaintea noastră.
Lăsați, și-așa nu prea-mi plac.
Voiam să-mi astâmpăr foamea. Pot să comand altceva.
Bună ziua! Unde-s crenvurștii noștri?
- M-am răzgândit. O să luăm altceva. - Ce?
Ai zis mai devreme că ăștia de aici sunt preferații tăi.
Te-ai bucurat că nu se terminaseră. De ce te-ai răzgândit?
O să luăm gogoși.
Ai zis că nu-ți plac fiindcă ți se lipesc de dinți!
Pa, Min-ho!
- O zi bună! - La revedere!
Hai, Min-ho!
- La revedere, domnule! - Pa!
La revedere!
- Mamă… - Da?
Domnul a renunțat la crenvurștii în aluat înadins, nu?
E greu să renunți la mâncarea preferată. Sigur a făcut-o de drag.
Ce? Nu prea cred.
Nu?
Credeam că mă place mult.
Da, ai dreptate.
Chiar așa e.
Îți place? Ar trebui să gust și eu.
E foarte gustos, nu?
E crocant și dulce.
Așa e.
Bună ziua!
Cu ce te ajut?
Am nevoie de un tratament pentru afte.
Un tratament bucal?
- Poftim! - Cât face?
Face 2550 de woni.
Stai puțin…
Da?
Voiam să-mi cer scuze.
Trebuia să-ți fi spus ce simt și să-ți cer voie.
Scuză-mă! Probabil te-am jignit.
- De ce îți ceri scuze? - Ce?
Ți-aș fi făcut vânt dacă m-ai fi jignit.
De fapt…
mi-a plăcut.
Ți-a plăcut? Serios? Chiar ți-a plăcut?
De ce nu mi-ai zis?
N-am avut când. Ai fugit de cum m-ai văzut.
În orice caz, mă bucur că nu ești supărată.
De acum înainte o să fiu mai serios în privința ta.
Nu, te rog! Nu-mi place seriozitatea.
Poți să ieși cu mine fără nicio obligație.
Cum?
Te descurci cu o relație fără obligații?
Mă descurc foarte bine. Cred că mă pricep.
Bun. Trebuie să plec la spital. Ne vedem mai târziu!
Ju-ri!
SPITALUL GEUMJE
Fetelor!
Yakbap!
Ce bun e!
L-a mâncat cu plăcere. Mulțumesc, Jeong-suk!
Îmi pare rău că nu pot veni mai des. Yeong-bok vă ajută enorm.
Așa e. Accidentul m-a făcut să o privesc pe Yeong-bok cu alți ochi.
Ești o prietenă foarte loială.
Să nu exagerăm!
Jeong-suk, cum e noua slujbă?
- O să instruiești noi reprezentante? - Da.
M-am gândit că ar fi bine să pun la punct o broșură.
O putem folosi atât pentru instruire, cât și pentru vânzările la domiciliu.
Corect. Alte firme au deja.
După ce-l externează pe soțul meu, dau o petrecere și putem vorbi atunci.
Ce? O petrecere?
O să-i invit pe cei cărora le sunt recunoscătoare.
Mi-a fost greu și m-am simțit pierdută chiar și la vârsta mea.
Ați venit într-un suflet și ne-ați ajutat de parcă ne-ați fi rude.
Fetelor, mă bucur nespus că v-am cunoscut.
Sincer, sentimentul e reciproc.
Așa e.
Cele patru surori de la vânzări trebuie să rămână împreună pentru totdeauna.
Așa va fi câtă vreme nu ne certăm și suntem sănătoase.
- Ce tot spui? - Sănătatea e mai bună decât toate.
- Uite o castană! - Le-am cumpărat din piață.
Gura mare!
- Ce bună e! - Serios?
Și tu, Jeong-suk!
Jeong-suk, n-am putut să-ți spun mai devreme,
dar am un nou iubit.
- Deja? - Ne știm din vedere.
Și… ne-am sărutat din senin.
A, da?
Dar am început să ezit când m-am gândit dacă să ies cu el.
Așa e. Și tu ai un copil.
Nu contează că am un copil. Nu mi-a fost greu să ies la întâlniri.
Ai ezitat din cauza sărutului?
Ei! Nici asta nu contează.
Am simțit fluturi în stomac.
Și atunci de ce…
Fiindcă nu e genul meu. Nătărăii mă plictisesc.
- Am înțeles. - O să-mi dau seama pe parcurs.
Dacă mă simt bine în compania lui, înseamnă că și eu îl plac
și ar trebui să continuăm să ne vedem.
Da…
Ne vedem în fața cabinei telefonice.
Bine. Mulțumesc!
Ce e?
Cineva a văzut o persoană în cabina telefonică
din apropierea locului faptei cam pe când am primit apelul.
- Și de ce-l căutăm pe cel care a sunat? - Am găsit sânge în cabină.
Victima a spus că făptașul i-a atins fața. Poate că s-a murdărit atunci.
Vrei să spui că hoțul și șoferul mașinii ne-au înștiințat ce au făcut?
Dar puteau fi prinși.
Nu știu sigur, dar o să aflu cum arăta
și o să compar cu ce ne-a spus martorul de la bijuterie.
Înțeleg.
Dacă descrierile sunt identice, putem rezolva ambele cazuri.
O să fac rost de înregistrarea apelului și o să vorbesc cu martorul.
Foarte bine.
Îmi sunteți foarte dragă.
O să-mi dau seama pe parcurs.
Dacă mă simt bine în compania lui,
înseamnă că și eu îl plac și ar trebui să continuăm să ne vedem.
Am văzut… Am văzut un om mort.
- Alo? - Sunt eu, Han Jeong-suk.
Din întâmplare, sunteți liber mâine?
Așa…
Bun.
Ți-am zis s-o lași acolo.
- Ar trebui să te duci acasă. - E în regulă.
Am reușit să-l mut singură în scaun.
Dacă mai rămâi, înseamnă că mă crezi ramolită.
Mulțumesc! O să vă răsplătesc după ce o să mă externeze.
- Bine atunci. Am plecat. - Pa!
O seară bună!
Ai venit.
Nu mai trebuie să mă duc.
Iartă-mă!
Ai un suflet foarte bun și îmi imaginez că te macină situația.
Nu mai vorbi prostii!
Și nu fi moale!
Bine.
O să ies la aer.
Eu n-am crescut copii
și nu știam ce le-ar plăcea fetelor tale.
Ce părere ai? Crezi că am făcut o alegere bună?
PARK JONG-SEON
- Mami, sunt drăguță? - Ești foarte drăguță.
Succes la școală!
- Pa, mami! - Pa!
Pa, mamă!
O să se simtă prost dacă o să fiu prea elegant.
Prin urmare, să mă îmbrac ca de obicei.
Așa mă îmbrac de obicei, nu?
Bună dimineața!
Așa bună ca a ta nu e!
- Ați primit vreo veste bună? - Nu.
Când un bărbat se schimbă peste noapte, există două variante.
Ai câștigat la loto.
- Sau ai o întâlnire. - Nici una, nici alta.
Am auzit că ai găsit ceva în cabina telefonică. De-aia ești bucuros?
Îți pare bine că i-ai luat-o înainte unui polițist veteran?
Lasă invidia!
Inspectore Na, arată înregistrarea apelului la urgențe
tuturor locuitorilor din oraș și vezi dacă recunosc vocea!
- Inspectore Kim… - O să redactez un raport preliminar.
Bun. Văd că știi ce ai de făcut. E sâmbătă. Haideți să terminăm repede.
LENJERIA FANTASY PENTRU FRUMUSEȚEA FEMEILOR
Bună ziua!
Sunt directoarea Han Jeong-suk și o să vă descriu produsele.
Mai întâi vă prezint hainele.
Acestea sunt costumele.
Un costum reprezintă o persoană, un personaj sau o profesie.
Este folosit pentru jocurile de rol.
PARCUL DE DISTRACȚII YONGIN, UN RESTAURANT ÎN APROPIERE
Perfect!
Să-i dăm bice!
Doamnă Jeong-suk!
Îmi cer scuze pentru întârziere! Mi s-a stricat mașina.
- Vai de mine! - Cred că m-ați așteptat mult.
Nu-i nimic.
Unde mergem?
Alesesem un loc, dar nu putem merge acolo pe jos.
Lăsați-mă să mă gândesc.
Ce loc?
Un parc de distracții. Voiam să ne dăm în roata mare…
Aveau un autobuz care ne-ar fi dus să vedem tigri și lei.
Mă gândeam să mâncăm la un restaurant occidental
și să ne plimbăm, dar…
- Putem face toate astea. - Ce?
Știu eu un parc de distracții unde putem mânca ceva gustos.
Voiam să vă invit la o masă bogată.
O să fie bogată. Vreau să mănânc și vată pe băț.
Nu se compară cu parcul Yongin,
dar și Oksanland e foarte distractiv.
- Am venit cu Min-ho aici de câteva ori. - Care atracție e preferata dv.?
Nu m-am dat în niciuna fiindcă trebuia să am grijă de Min-ho.
Înțeleg.
Toate par foarte distractive.
Ce-ar fi să ne dăm în toate?
- Trebuia să-mi spuneți că vă e teamă. - Ba nu, mă distrez.
- Ne mai dăm o dată? - Nu, ajunge.
Înainte coseam ochii mascotei Dooly ca să mai fac un ban.
Aceia sigur au ochii cusuți de mine.
- Probabil aveți foarte mulți acasă. - Nu. Era o slujbă ca oricare alta.
N-am păstrat niciunul.
- Vreți să câștig unul pentru dv.? - Ce?
PREMIU: DOOLY
Pentru Dooly trebuie să spargeți zece baloane.
Costă o mie de woni. E prea scump.
La academia de poliție am fost cel mai bun țintaș.
Haideți!
- Domnule, vreau să încerc. - Bine.
Nu cred că e același lucru ca trasul cu arma.
Ba da, e.
- Vedeți ce braț ferm am? - Da, văd foarte bine.
Mă concentrez asupra țintei, ca la academie. E aproape același lucru.
- Mi-a alunecat mâna. - Da.
- O să-mi intru în formă imediat. - Bine.
Bravo!
Nu voiam să-mi dau jos sacoul, dar cred că ar trebui.
Pot să mă aplec? Bun.
Te rog, Kim Do-hyeon! N-o da în bară!
Da!
Felicitări!
Am reușit, da!
- Da, am reușit! - Felicitări!
SPITALUL GEUMJE
Yeong-bok, ce cauți aici la ora asta?
Ți-am zis că ne descurcăm.
Am venit să-ți spun ceva.
Dacă mă simt bine în compania lui, înseamnă că și eu îl plac
și ar trebui să continuăm să ne vedem.
- Îmi pare rău! - Pentru?
Știu că v-a fost greu să acceptați să ieșiți cu mine.
Chiar am vrut să fie totul bine.
Începând cu mașina stricată și până la trasul la țintă,
n-a ieșit cum mi-am dorit.
Nici pentru mine n-a ieșit cum mi-am dorit.
Am venit la întâlnire…
sperând că n-o să mă distrez.
Ce?
Dacă m-aș fi distrat, aș fi vrut să ne revedem.
Și mi-era puțin teamă.
Dar…
Chiar m-am distrat azi.
N-am mai râs cu atâta poftă de mult.
Și…
îmi place ursulețul.
Așa că nu vă mai faceți griji.
Cui îi pasă că n-a ieșit așa cum vă doreați?
Bine.
Trebuia să plouă, dar mă bucur că a fost o zi însorită.
Ar fi fost groaznic, din moment ce nu avem mașină.
Vin imediat.
- Să ne adăpostim în stația de autobuz. - Bine.
Deci așa arată un pager!
Mă puteți contacta prin intermediul lui. O să vă dau numărul.
Nu am hârtie la mine.
- Dați-mi voie… - Ce?
E de la secție.
- O să dau un telefon repede. - Bine.
Sunt eu, Kim Do-hyeon.
Cum?
Bine. Vin imediat.
- Știți… - S-a întâmplat ceva?
E vorba de accidentul domnului Choi. Vinovatul s-a predat.
Cine e vinovatul?
E…
POLIȚIA GEUMJE
- Scuzați-mă, dar trebuie să intru. - Bine.
Doamnă Oh…
Doamnă Oh!
Soțul meu avea dreptate.
Nu sunteți ca mine.
Mi-a cerut să trăiesc ca înainte.
- Putem vorbi o clipă? - Regret.
Regret că v-am crezut bune la suflet.
Ba nu!
Regret până și faptul că…
v-am cunoscut.
Nu vreau să vă mai văd.
Niciodată!
O AFACERE VIRTUOASĂ
N-o să fiu îngăduitoare.
Să primească pedeapsa meritată!
Să mergem împreună!
Nu te da bătută!
Ar trebui să încerci orice ca să vă împăcați.
V-am zis că nu vreau să vă mai văd.
De ce turuiți ca o moară stricată?
Doamnă Oh…
- Yeong-bok! - Mă doare burta…
Faceți loc!
Nu există dosare despre ei,
doar cererile pentru adopție.
Aveți informații despre cine i-a dus acolo?
Încetează!
N-are rost.
Mi-am urât părinții toată viața.
N-am știut că e mâna dumneavoastră.
Subtitrarea: Giana Stănculescu