OBCHOD SE VŠÍ POČESTNOSTÍ
Udělal jsem to, protože mi to Čong-son řekl.
Jenom jsem ho poslouchal.
Tu-soku.
- To je spolupachatel? - Ano.
Kim Tu-sok zločin naplánoval a pak řídil auto.
Pan Pak Čong-son dělal hlídku a během nehody seděl na místě spolujezdce.
Tu nehodu bych dokázala odpustit.
Ale…
jak jste tam mohl nechat krvácejícího muže?
To odpustit nedokážu.
Moc…
Moc se omlouvám.
Nikdy nepožádám o shovívavost.
Postarejte se, aby ho po zásluze potrestali.
Ano, paní.
A znovu vás žádám…
Pokud najdete toho, kdo nehodu ohlásil,
řekněte mi to, prosím.
Vlastně…
Našli jste ho?
Nehodu ohlásil
pan Pak Čong-son, manžel So Jong-bok.
Cože?
Svědek ho viděl vystoupit z auta a volat.
Hlas volajícího na nahrávce na záchrannou službu
odpovídá hlasu Pak Čong-sona.
Nejspíš vám to neřekl, protože se cítil provinile.
Jong-bok, to jsem já.
Proč jsi přišla?
Měla bys jít za paní O.
Půjdeme spolu.
Řekla…
že mě už nikdy nechce vidět.
Kdybych za ní šla, bylo by jí to nepříjemné.
To se samozřejmě může stát.
Možná se naštve.
Ale když nic neuděláš,
úplně se odcizíte.
To by ti nevadilo?
Samozřejmě že vadilo.
Mám ji moc ráda.
Kdybych mohla,
poprosila bych ji na kolenou o odpuštění.
Upřímně bych se omluvila.
Ale…
Chci jí říct, jak se všechno zkomplikovalo…
a prosit ji, aby mě ještě jednou vyslechla.
Tak jí to řekni.
Po tom, co se stalo, by to ode mě bylo nestoudné.
Nemůžu s ní mluvit.
V žádném případě.
Vypadala bych zoufale a uboze.
No a co?
Ranila jsi její city.
Je jedno proč.
Nemůžeš zůstat doma a litovat se.
Musíš se ze všech sil snažit se s ní udobřit.
I když budeš vypadat zoufale nebo uboze.
Nevyhýbej se tomu.
NEMOCNICE KUMDŽE
Dneska nemáte čistou košili.
Čistou košili?
Ano.
Jeho sestra mu je nosila každý večer, protože se hodně potí.
Říkala, že musí jít spát v čisté košili.
Není to jeho sestra. Ani nejsme rodina.
Myslela jsem, že ano. Vypadalo to, že jsou si blízcí.
Tlak máte v normálu.
Řekněte nám, kdyby vás bolela hlava.
- Dobře. - Děkuju.
Jsem ráda, že je tlak v normálu.
Jsi v pořádku?
Jak to myslíš?
Odstřihla ses od nich.
Auto prý řídil někdo jiný.
A když nic jiného, zavolal mi záchranku.
Jak to můžeš říct, když jsi na tom takhle?
Málem jsi zemřel!
Odstřihnout takové nuly nic není.
Já vím.
Nejsem svatej, tak mě to naštvalo.
Ale…
nepřišlo mi, že pro tebe to byly nuly.
Ty se…
neumíš lidem snadno otevřít.
Ale jim ses otevřela
a byly pro tebe jako vlastní rodina.
Určitě jste se sblížily z nějakého důvodu.
To sotva.
Už o nich nemluv.
Přinesu ti novou košili.
Prosím.
Děkuju.
Mami, můžu si jít koupit nanuk?
Jasně.
Jo!
Kam jel táta vydělávat?
- Do zahraničí, však jsem to říkala. - No jo.
Snad přiveze dárky, třeba oblečení nebo tašku.
Vydělá si v zahraničí spoustu peněz, určitě přiveze dárky.
Mami.
Ano?
Táta neodjel pracovat, co?
Slyšelas něco?
Když byl táta pár let pryč,
měla jsem tušení,
že neodjel za prací.
A teď je to stejný.
- Um-dži. - Jsem v pohodě.
Vím, že je na nás táta hodný.
Akorát…
ti chci něco říct.
Když jsem byla malá, nic jsem nevěděla.
Ale muselo pro tebe být těžké, žes to nemohla nikomu říct.
Děkuju, že ses držela a chránila nás.
Obdivuju tě.
Ty toho napovídáš.
Mami.
Ano?
Musíme to vydržet, než si táta odpyká trest a vrátí se.
Jsem na tvé straně, tak nepolevuj.
Je z tebe velká holka.
Jsi tak veliká holka.
Vážně jsi teď velká holka.
Co?
Haló?
Ano, Jong-bok.
Kde je utěrka?
Jong-bok ji každý den přeprala,
hezky složila a uložila do šuplíku vedle pohovky.
Paní O.
Paní O, chci vám něco říct.
Copak jsi mi nerozuměla?
Odejdi.
Paní O.
Věnujete mi prosím chvilku?
Musím se postarat o manžela.
Nic nepotřebuju.
Stejně jsem se chtěl prospat. Jen běž.
Paní O.
Tolik jsem se bála o děti…
že jsem nepřemýšlela.
Ale nevěděla jsem to od začátku…
To si nech.
Řekni mi, proč jsi přišla.
Chceš vyrovnání?
Ne. Kvůli tomu jsem nepřišla.
Tak proč?
Řekla jsem ti, že už tě nechci vědět.
Tak proč tu tak žvaníš?
Jsem ti k smíchu?
Ne, tak to není.
Jenom…
Jenom si přeju…
Jenom doufám…
že jsem vás moc neranila.
Nejsem tak nestoudná, abych vás žádala o odpuštění.
Ale kdybyste mě trochu pochopila,
možná by vás to nebolelo tolik.
Proto jsem přišla.
Nevím.
Přátelství už skončilo, takže moc bolesti necítím.
Tak s těmi troufalými starostmi přestaň a starej o svý.
Paní O.
Pořád jsi mi neřekla všechno.
Tu noc…
zavolal záchranku pro manžela…
tvůj manžel.
Tak či tak, za nehodu může on.
Nepřišlo mi to důležité.
A kdybych to řekla,
nejspíš byste si myslela, že mi jde o vyrovnání.
Takže…
Aspoň že máš svědomí.
Paní O…
Jong-bok.
Jong-bok!
Jong-bok! Co je ti?
Moje břicho…
Vezmi mě prosím na gynekologii.
Gynekologii?
Jong-bok, jsi těhotná?
Ano.
Sama tam nedojdeš. Zavolám pomoct.
- Ale ne. - Čong-suk.
Ale ne.
Jong-bok, dýchej zhluboka.
Dýchej. To je ono.
Co budeme dělat? Posaď se.
Vydrž.
Vstaňte!
- Co? - Nic vám není.
Včera jste tu pobíhal s přítelkyní!
Dělejte!
Dobře.
Jong-bok.
Jong-bok, sedni si sem. To zvládneš.
Drž se, Jong-bok.
Z cesty!
Uhněte! Je to naléhavé!
Běžte nám z cesty!
Z cesty!
Z cesty! Tak jo.
Jsou to pánevní bolesti.
Stává se to, když se kvůli plodu posouvají nebo natahují kosti a šlachy.
Bolesti mohou zesílit v závislosti na stavu matky.
No… Je dítě v pořádku?
Ano. Na ultrazvuku jsme nic nenašli.
Trochu si odpočiňte a můžete domů.
Dobře.
Děkujeme.
Díkybohu, Jong-bok.
Poslyš.
Mělas mi hned říct, že jsi těhotná…
Chápu, proč jsi nemohla.
Kdybych to věděla, nebyla bych na tebe tak zlá.
Proč zase brečíš? Tolik jsem toho neřekla.
Já…
Já vím ze všech nejlíp,
jak jste laskavá.
Nenech se mýlit.
Vůbec tě nelituju.
Lituju jenom toho miminka.
Je nevinné.
Moc se omlouvám, paní O.
Budu se to snažit odčinit po zbytek života.
Nebreč už.
Ještě jsem ti neodpustila.
Dobře.
To je úleva, viď?
NEMOCNICE KUMDŽE
Opravdu.
Budu se to, co jsem vám udělal, snažit odčinit po zbytek života.
Opravdu se omlouvám.
Omlouvám se.
Slova nestačí.
V budoucnu vám dám příležitost mi to řádně splatit,
tak se připravte.
Ano, pane.
Udělám, oč mě požádáte.
Udělám, co a kdy budete chtít.
Opravdu.
Přepošlu dohodu o vyrovnání a podklady k případu.
Určitě to nebylo snadné, ale rozhodla jste se rychle.
Děkuju.
Postarejte se, aby se o tom případu nikdo nedozvěděl.
Kdyby se to rozneslo,
odnesou to Jong-bočiny děti.
Řekl jsem ostatním, ať si dávají pozor, ale zopakuju to.
Děkuju.
No jo.
Posledně jste mi půjčil kapesník.
- Promiňte, že ho vracím až teď. - To nic.
A tady pro vás mám dárek.
To není třeba.
Vyrobila jsem to sama. Není to nic velkého.
Děkuju.
To je myška? Je roztomilá.
Je to králík.
Promiňte.
To nic.
Je to moje značka.
Spousta lidí si ho plete s myší.
Děkuju.
Je to králík.
BURAMARBLE
Raz, dva… Ale ne.
Co? Mami, zase jsi na nemovitosti Tong-ua.
- To je hotel. - Je to Madrid.
Je to nemovitost s hotelem, takže poplatek je 1,2 milionů wonů.
Říkals 1,2 milionu? To ne. Chybí mi 30 000 wonů.
Tak to jste zbankrotovala.
Tak jo, hrajte dál sami.
Musím Min-hovi zabalit, zítra jde ke strýčkovi.
- Dobře. - Tak jo.
Trénuj, než se od strejdy vrátím.
Proč musím trénovat?
Ta hra vyžaduje strategické myšlení.
Když budete trochu trénovat, zlepšíte se.
Dobře, zkusím to.
- Co? Pokračujte. - Dobře.
Jsem na tahu.
Haló?
Dobrý den, detektive.
Aha.
To mě taky zajímalo.
Změní dohoda o vyrovnání výši trestu?
Ano.
Při vyměřování trestu je dohoda o vyrovnání to nejdůležitější.
Nějakou dobu bude ve vazbě.
Ale po soudním řízení by ho mohli pustit na podmínku.
To moc ráda slyším.
Ano.
Případ se asi brzy uzavře.
Nedala byste si se mnou zítra večeři?
Od našeho rande jsem měl hodně práce.
Dobře.
Mám čas, Min-ho půjde s matkou k mému bratrovi.
Kde se sejdeme?
Co kdybyste přišla ke mně? Chci pro vás uvařit.
Tak jo. To bude fajn.
Tak nashle.
NÁVRHY NA RANDE: KLUZIŠTĚ, KINO, HERNÍ ARKÁDA
Ahoj, Ču-ri.
- Jsi tu. - Ano.
Měls vymyslet, kam půjdeme na rande. Už víš?
Ne.
Je to fakt těžké.
Kde si rande užijeme
a vyhneme se pohledům ostatních?
Jestli tě nic nenapadá,
co jít do motelu?
Co? To je trochu…
Přijde mu to mimo?
Tohle je trochu trapas.
- Říkala jsem, že chci neformální vztah. - Takhle to není.
Všechny motely v okolí patří matce.
Vybíral jsem nájem.
Nechceš, aby se to provalilo.
Když půjdeme do motelu, všichni se to hned dozvědí.
Takže i když je to neformální vztah, nemůžeme na rande.
A nemůžeme ani zůstat doma.
Něco vymyslím.
Co kdybychom si teď
dali krátké rande vzadu
jako posledně?
Ne. Musím do kanceláře.
Dej mi vědět, až něco vymyslíš.
Počkej, Ču-ri.
Všechno jsem připravil.
Popisky zboží?
Ano. Měly bychom začít připravovat brožurku,
jak jsem říkala posledně.
Čeká nás spousta práce, tak bychom popisky měly sepsat předem.
- Aha. - Dobře.
Měly bychom si zboží rozdělit a ke každému doma napsat popisek.
Ano. Bude to snazší, když si vezmete podobné produkty.
Vybírejte, já si vezmu, co zbyde.
Manažerka pobočky je nejlepší!
Vezmu si produkty pro muže.
Vezmeš si ty pro muže?
Já vezmu gel a masážní olejíček.
Těch jsem prodala nejvíc.
Já si teda vezmu košilky.
S Čong-suk jsme si spodní prádlo nastudovaly.
Představím to takhle.
- Tak dobře. - Bude to profesionální.
Co? Tohle je i pro muže?
ZTRACENÉ DĚTI Z KUMDŽE A OKSANU
Detektiv Kim odešel brzy kvůli večeři.
Nezajdeme na drink?
Co? Ne.
Mám ještě nějakou práci. Vy běžte.
Dobře.
Mimochodem,
poslední dobou trávíte v práci hodně času.
Potřebuju něco dodělat.
Řekl bych, že máte něco v šuplíku. Kvůli tomu tu zůstáváte, co?
- Co? - Nechcete, aby to detektiv Kim zjistil.
Že jo?
Jak to víte?
Taky tu občas zůstanu a čtu si to.
Co?
Pokud máte nějaký z ciziny, půjčte mi ho.
NEOGUNE 10 SEXY POLOH
Vypadněte.
Je to fakt dobré.
- Běžte už domů. - Je to dobré.
- Tak padejte! - No vážně.
Pitomec jeden.
ZTRACENÉ DĚTI Z KUMDŽE A OKSANU
Jong-bok, nemám si toho vzít víc?
Má hodně povinností jako manažerka, dej to mně.
To není třeba. Aspoň budu mít co dělat.
Máš přítele, tak na tohle určitě nemáš čas.
Ty jo. Ču-ri, ty máš přítele?
Jak to víš?
Uhodla jsem to, když sis vybrala produkty pro muže.
Užij si testování.
Potřebuju najít nějaké místo.
Rande doma je fajn, ale ani jeden nemáme volný byt.
Proč je rande doma fajn?
No… Je to jednoduché, ale ideální místo na intimnosti.
Napřed ti řekne, že tě jen zve na jídlo.
Ale když jste doma
sami dva…
Budete dělat dospělácké věci.
Rozhodně k něčemu dojde.
Třeba to bude jen jídlo a nic jiného.
Copak jsi tak naivní?
Nechovej se tak nevinně.
Vždyť víš, jak to chodí.
Jsi staromódní.
Doma se toho dá dělat spousta.
Co kdybyste přišla ke mně? Chci pro vás uvařit.
Copak je to Panenka Marie? To to dítě počala sama?
Že prý dospělácké věci.
Jenom si dáme večeři…
BURAMARBLE
…a zahrajeme si deskovku.
Nic dospěláckého.
Detektive.
Co?
Proč se sprchuje, když mě pozval k sobě?
Kvůli čemu?
Proč jste se teď sprchoval?
Musel jsem se opláchnout. Honem se ke mně přidej, Čong-suk.
Už jste tady.
Ano. Bylo otevřeno.
Nechal jsem otevřeno schválně.
Vystříkla na mě omáčka, tak jsem si myl hlavu.
Napadlo mě, že mezitím přijdete.
Aha, jistě.
Určitě máte hlad.
Dělám těstoviny. Nevadí?
Těstoviny?
Mám rád špagety.
Aha. Viděla jsem je v televizi.
Udělám to. Nechte to.
Máte jen pár talířů.
Uklidíme, ať na to pak nemyslíme. Přinesla jsem něco na zabavení.
Na zabavení?
Ano. Mám to v tašce.
Vyndejte to a připravte, prosím.
Dobře.
Našel jste to?
Ano.
Takže chcete říct,
že tohle jste přinesla pro mě?
Neumíte to, co?
Já ano, tak vás to krok po kroku naučím.
To ne!
Proč jste…
Proboha.
Nic jiného v kabelce nemáte.
Proboha, ne v téhle.
Myslela jsem tuhle.
Aha.
- Aha. Buramarble. - Ano.
- Rozložím to. - Dobře.
- No teda. - Dobře.
Měla jsem to vyndat sama. To byl ale trapas.
Moc drahé.
Paní Hanová.
Musím s těmihle myšlenkami přestat. Detektiv mě sem pozval s čistými úmysly.
Paní Hanová.
Musíte jít na Hongkong.
Co?
Na Hongkong? Co tím…
Hodila jste sedmičku.
Tři, čtyři, pět, šest, sedm. Hongkong.
Aha. Ano, Hongkong.
Jedna, dva, tři, čtyři, pět… Ano.
Hongkong.
Co jste si…
Omlouvám se.
Než jsem sem šla, mluvila jsem s kolegyněmi.
Říkaly, že když máte rande doma,
stanou se určité věci.
Ale nemyslím si, že máte takové úmysly.
Je to směšné, ale…
Mně to směšné nepřijde.
Co?
Ta věc, co se má stát na rande doma…
taky ji chci.
RESTAURACE OKSAN
Děkujeme za jídlo.
Dobré tu mají jen ty bonbony.
Vždyť jsi snědla všechno.
Ale prosím tě.
Mami.
Nevadilo by, kdybych se odstěhoval?
- Co tak najednou? - Práci mám daleko, vyčerpává mě to.
Nemáš to deset minut pěšky?
Občas mě vyčerpá i deset minut chůze.
A já jsem zas vyčerpaná z toho, že mám syna jako ty.
Přestaň s těmi nesmysly.
Na. Dej si bonbon.
No jo. Mami, nepojedeš s tátou brzy na služebku?
Ano. Příští týden jedeme se členy Královského klubu do Číny.
Já jedu příští týden do Soulu kvůli práci.
Te-gun bude doma sám.
Co? Vážně?
Co jsi tak překvapený?
Co je? Myslíš si, že umřeš hlady?
Než odjedu, navařím ti hrnec hovězího vývaru, tak se neboj.
Děkuju, mami. Moc děkuju.
Co je? Vždyť vývar nemáš rád.
Jo.
To není pravda. Mám ho rád. Miluju ho.
Vážně? Miluješ ho?
JAK POUŽÍVAT BIČÍK
Nic jiného v kabelce nemáte.
Proboha.
Ježkovy oči!
„Co nejněžněji“.
HONGKONG, 80 000 WONŮ
Haló?
Ano, kapitáne.
Hned teď?
Nedávno jsem si volal s Jong-hoovou matkou,
která vede obchod s hanboky v Jongupu.
Prý se jí nějaký detektiv vyptával na ty zmizelé děti,
protože hledá svoje rodiče.
Nedělejte si starosti, vím o tom jen já.
Nemohl jsem to dostat z hlavy,
tak jsem kontaktoval policistu, který případ vyšetřoval se mnou.
Řekl něco zvláštního.
V Jongupu je sirotčinec.
Nedávno se zavřel, protože ředitel zemřel.
Po jeho smrti se našly schované dokumenty.
Podle všeho souvisí s případem zmizelých dětí.
Tohle jsou…
ty dokumenty.
Proč si myslí, že spolu souvisejí?
Sirotčinec v Jongupu poslal na adopci do zahraničí asi 20 dětí.
Ale 11 z nich nebylo ze sirotčince.
Nenašly se dokumenty o jejich přijetí, pouze přihlášky k adopci.
Jsou na nich i fotky těch dětí?
Na některých.
Všechno to byla novorozeňata, tak jsou si podobná.
Fotky jsou černobílé, takže je těžké je rozeznat.
Ale fotky téhle tříleté holčičky jsou naštěstí jasné.
Podívejte se.
Je to totéž děvče, ne?
Je dost možné, že uneseny byly i ty ostatní děti.
Neví se, kdo ty děti do sirotčince odnesl?
Ne, ale… Ach jo.
Ve složkách je i cena.
Deset tisíc wonů za dítě.
DESET TISÍC WONŮ
V 60. letech to bylo hodně peněz.
Tyhle děti pocházejí z opuštěné horské oblasti,
takže nejsou vůbec žádní svědci.
Spojovalo oběti i něco dalšího?
Třeba že se narodily ve stejné nemocnici.
Tehdy porody v nemocnici nebyly moc běžné.
Ale všechny měly stejnou porodní bábu.
Ta má ovšem dobré alibi.
Víte, kde bydlí?
Promiňte.
Dobrý den.
Jsem detektiv Kim To-hjon z Kumdže.
Mám na vás pár otázek. Máte chvilku?
Jste tu…
kvůli tomu incidentu?
Myslela jsem si, že někdo přijde.
Před 30 lety se ztrácely děti v Kumdže a Oksanu.
Prý jste byla jejich porodní bába.
Víte o tom něco?
Kdo jste?
Ahoj!
Jste tu…
kvůli tomu incidentu?
Myslela jsem si, že někdo přijde.
Už zase začínáš.
Proč to říkáš pokaždé, když za tebou přijdu?
Má Alzheimera.
Kdo vůbec jste?
Pracovala jste jako její pomocnice?
Jo, asi před 20 lety.
Před 20 lety?
Dělal to před vámi někdo jiný?
Ano, prý měla jinou pomocnici.
Jak se jmenovala?
Ok-jopova máma.
Tohle si pamatuješ?
Občas si něco pamatuje jasně.
Říkala jste Ok-jopova máma?
Ok-jopova máma.
Prý si v centru města otevřela podnik. Mám za ní zajít.
Nevíte náhodou jaký?
Kdo jste?
Žena mezi 50 a 60 lety, která má syna jménem Ok-jop.
A má podnik v centru Kumdže.
Tohle jsou naše vodítka.
Ano.
Má Alzheimera, tak to není spolehlivé. Ale měli bychom to ověřit.
Ok-jop není běžné jméno,
takže projdu doklady místních, které jsem vyšetřoval.
Já se poptám, jestli ho někdo nezná.
- Dobře. - Dobře.
- Ty jo. - Jen si dejte.
- Vezměte si. - Vypadá moc dobře.
Dobrý den.
- Ahoj. - Vítej. Posaď se.
Přišlas něco prodávat?
Děkuju.
Chci se vás na něco zeptat, ne vám něco prodat.
Aha.
Neznáte někoho jménem Ok-jop?
Je to muž kolem 30 let.
O-gjop? S „G“?
Ale prosím tě.
Ne. S „K“, „Ok-jop“.
- Aha. Ok-jop. - Ok-jop.
- To jsem nikdy neslyšela. - Ani já.
Je to neobvyklé jméno, to bych si pamatovala.
Ale nepamatuju.
- Ani já. - Jo.
Proč ho hledáš?
No…
Víte,
při podomním prodeji jsem potkala někoho, kdo mluvil o Ok-jopově mámě.
Ale to jméno mi nic neříká.
Ok-jopova máma?
Sun-e tu žije nejdýl, ale nikoho takového nezná,
takže asi nebude odsud.
Mohla bys přestat říkat, že tu žiju nejdýl?
- Pak to vypadá, že jsme stejně staré. - Stejně staré? To určitě.
Nech těch vtipů.
To není vtip.
Která z nás vypadá mladší, co?
- Nevím. - Spočítáme si vrásky.
Kdo má víc vrásek?
Kdo vypadá mladší?
- Jedna, dvě, tři, čtyři, pět… - Moc vrásek nemám.
- Už půjdu. - Dobře.
- Děkuju. - Není zač.
- Nashle. - Ahoj.
- Ale žiješ tu dlouho. - Dobrý den.
Taky bych měla jít.
Můžu se vás na něco zeptat?
Neznáte muže jménem Ok-jop?
- Ok-jop? - Je mu kolem 30…
Jeho matka…
Nedává smysl, že není v záznamech stěhování.
Že byste se přeslechl?
Ne, to si nemyslím.
Zítra se podívám…
Co je? Co se děje?
Proč jste se najednou odmlčeli? Co skrýváte?
Nic neskrýváme.
Probíráme případ.
Jaký?
- Fabriku… - Autoopravnu…
Něco skrýváte.
Jsme tým. Budeme na tom dělat spolu.
Dejte pokoj.
Je to tajný projekt.
Jak s ním můžete mít tajný projekt, když jsem jeho nadřízený? Proč?
To…
Neudržíte tajemství.
- Probereme to později. - Ano.
Detektive Na.
Co je?
Jde o dědický spor v rodině, co vlastní obchod s tapetami.
- Co s ním? - Objevilo se dítě druhé manželky.
To je ale svinčík!
- Ale v registraci občanů není. - Podívejte se do rodinného registru.
Bude tam dítě druhé manželky i zesnulí členové rodiny.
RADNICE KUMDŽE
KANG OK-JOP 24. 11. 1960 – 28. 2. 1961
Takže zemřel před 30 lety.
OTEC: KANG TOK-PCHAL MATKA: ČO SUN-E
Čo Sun-e?
Takhle spolu psát mi připomíná soutěže ve psaní.
Samotné mi to moc nešlo. A byla jsem hrozně pomalá.
Páni, Jong-bok, máš toho už spoustu.
- Ty jo. - No teda.
Možná na to nevypadám,
ale ve škole mě psaní bavilo.
Můžu si to přečíst?
- Chceš? - Ano.
Jasně, na.
„Tahle košilka je rudá jako vlčí mák
a dokonale potrhne vaši sexy postavu.“
- Proč se směješ? - Co?
Jong-bok, co je „potrhne“? To nedává smysl!
- Co? Ono to není „potrhne“? - Vtipný.
Je to takhle.
PODTRHNE
Aha.
Já říkala, že nejsem moc vzdělaná.
Ču-ri, taky tam máš chybu.
Co? Kde?
Kde?
„Kroužek pro muže vám vrátí sebevědomí a sílu.
Prodlužte topoření a noste ho blízko tělu.“
Tady.
Neříká se „topoření”,
ale „ztopoření“.
„Ztopoření“.
Te je trapas!
Taky tam máš chybu. Hlavně že ses smála.
Ale proč je to „ztopoření“?
Vždyť si to chlap vezme a pak je…
Ču-ri, je to „ztopoření“.
Ztopoří se.
Co?
- Dobře. - „Ztopoření“.
Když nad tím přemýšlím,
tak problém není naše písmo.
Musíme si zopakovat pravopis.
Paní O nám to bude opravovat.
Jo. Jen pište, pravopis neřešte.
- Super. - Já všechno opravím.
Tak jo.
Už to skoro mám, tak nám zajdu pro něco k pití.
- Fakt? Tak já chci Skoll. - Skoll.
- Já Tabom. - Tabom?
A já BB Col.
- BB Col. Skoll, Tabom a BB Col. - Jo.
Děkuju.
- Co peníze? - Nějaké mám.
No jo.
TELEFONNÍ BUDKA
Předsedkyně Klubu žen, tady Han Čong-suk.
Chtěla jste, abych vám zavolala.
Ano.
Nežije v okolí
asi třicetiletý muž jménem Ok-jop?
Jeho matce by bylo tak 50 nebo 60.
Aha.
Ano. Dobře.
Přestaneš už?
Co?
Hledáš Ok-jopovu mámu.
Přestaň s tím. Je to k ničemu.
Jak to myslíte?
Je mrtvý.
- Co? - Ok-jop.
Zemřel před 30 lety. Byl nemocný.
Nevím, o co ti jde, ale přestaň.
Proč přiděláváš starosti ženě, co se snaží nějak žít poté, co jí zemřelo dítě?
Vy jeho mámu znáte?
Zapomeň na to.
Řekněte mi to, prosím. Musím něco zjistit.
No…
VIDEOPŮJČOVNA
Jsem to já.
Ano, jsem Ok-jopova máma.
Napijte se.
Dobře.
Pracovala jste mezi lety 1961 až 1965
jako pomocnice porodní báby?
Ano.
Když jsem přišla o Ok-jopa,
připadala jsem si prázdná.
Proto jsem ženám pomáhala rodit.
Musela jsem něco dělat, abych se dala dohromady.
Víte,
jak moje dítě zemřelo?
Na nachlazení.
Nachlazení s horečkami.
Stačilo jen zajít do nemocnice…
ale nemohli jsme si to dovolit.
Celou noc jsem se snažila horečku zahnat,
otírala jsem ho mokrým ručníkem.
„Neboj se, zlatíčko. Je mi to líto. Neodcházej.“
Ale…
jeho tělíčko ochablo.
Byly mu sotva tři měsíce.
Pohřbila jsem ho a vrátila se domů.
Promiňte. Když na to vzpomínám…
To nic.
Ale…
dva roky po smrti dítěte jste si otevřela obchod.
Můžu se zeptat, kde jste na to sehnala peníze,
když jste neměla na nemocnici? A za pouhé dva roky.
Manžel hodně pracoval.
Farmařil na pronajaté půdě.
I když připočtu vaši mzdu,
tak jste si tohle nemohli dovolit.
Není to celý příběh.
Povím vám to celé.
Ani nevím, kde začít.
No ano.
Detektive, já…
Já ty děti unesla.
Pane na nebesích, dohlédni, ať jsou všechny ty děti
zdravé a šťastné.
Dohlížej na ně, ať se z nich stanou důležití lidé.
Takhle se modlím každý den.
Za to, aby byly zdravé a šťastné.
Tím si to omlouváte?
Unesla jste děti
a prodala jste je.
Nedělala jsem to pro peníze.
Každé…
z těch dětí…
pocházelo z chudé rodiny.
NÁRŮST ADOPCÍ DO ZAHRANIČÍ
Stejně jako můj Ok-jop.
Kdyby děti onemocněly, ty rodiny by neměly na nemocnici.
Jak by někdo mohl být v takové rodině šťastný?
Myslím…
že jsem ty děti zachránila.
„Zachránila“?
Celý život jsem rodiče nenáviděl.
„Proč mě opustili?
Proč si mě vůbec pořizovali?“
Nevěděl jsem, že jste za tím vy.
Co? Že jste mě zachránila?
Mýlíte se.
Když jsem ty andílky posílala pryč,
vytetovala jsem jim na čele
maličký křížek.
Abych je později případně poznala.
Ale vy na čele nic nemáte.
Mám spáleninu na ruce.
Mám ji od doby, co mě odnesli do sirotčince.
Tak to mezi ně nepatříte.
Já svoje děťátka opatrovala.
Podle všeho
jste také adoptovaný.
Udělal jste kariéru.
Proč jste tak plný zlosti?
- Ne, já… - Tak.
Půjdu se teď modlit.
Všechno tu musím nechat,
ale fotky děťátek si vezmu s sebou.
Paní Čoová!
Paní Čoová, pojďte na chvíli ven!
Paní Čoová, že jste uvnitř?
Paní Čoová!
Co?
PRO DNEŠEK ZAVŘENO
Co tu děláš?
Nevidíš, že mám pro dnešek zavřeno?
Musím se vás na něco zeptat. Je to naléhavé.
Stejně jsem zrovna šla ven.
Promluvíme si cestou?
Počkejte.
To patří detektivu Kimovi.
Stavoval se tu?
Kde je?
Řekněte mi to!
Detektive!
Ale ne.
Detektive.
Čong-suk.
Už je to dobré.
Musíme pryč.
Opatrně.
- Pusťte mě! - Proboha!
Co to děláte? Hej!
Nechte mě!
Nikam nepůjdete!
- Pusťte mě! - Ty jo.
Je konec, paní Čo Sun-e.
Zatýkám vás za únos dětí
z Kumdže a Oksanu
a nelegální adopce do zahraničí.
- Unášela jste děti? - Ne!
- Je to pravda? - Pusťte mě!
- Držte ji! - Nechte mě!
NEMOCNICE KUMDŽE
Policie v Kumdže zatkla ženu, která prý unášela děti v Kumdže a Oksanu
a nabízela je k adopci do zahraničí.
Podezřelá, paní Čo Sun-e,
unášela děti z chudých rodin v odlehlých oblastech a spolu s ředitelem
sirotčince v Jongupu falšovala dokumenty
- a nechávala si za adopce platit. - Z cesty!
Případ už byl sice promlčen…
KAPITÁN SO HJON-SIK
…ale podezřelá otrávila detektiva, který jí byl na stopě,
spoutala ho a dopustila se žhářství.
Proto ji obviníme z omezování svobody a zranění z nedbalosti.
Jste v pořádku?
Jsem rád, že bude potrestána, ale i tak mě to trápí.
Myslel jsem, že už to skoro mám.
Přinesla jste mi věci?
Ano, přinesla jsem poštu.
Přišel vám balíček ze zahraničí.
Je od mých adoptivních rodičů.
Aha.
Vyklízeli garáž
a našli oblečení, co jsem měl při adopci na sobě.
Aha.
Co? Je tu výšivka.
To je možná vaše pravé jméno.
Každopádně vím, že je to nové vodítko v mém případu.
Paní O. Jong-bok. Ču-ri.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Jak se cítíte?
Budu v pořádku. Za dva dny mě propustí.
Chtěl jsem vám poděkovat.
Hodně jste pomohly při zadržení pachatelky.
To nestojí za řeč.
Udělaly jsme, co nám Čong-suk řekla.
Ale prosím tě.
Už pana Čchoie propustili z nemocnice?
Samozřejmě.
Když už jsme u toho, nechcete k nám o víkendu zajít?
Pořádám oslavu k propuštění manžela z nemocnice.
No jo.
Přijďte spolu jako oficiální pár.
Ču-ri, tak to není.
Dobrá. Přijdeme spolu.
„Oficiální pár“.
To je sladké.
Proč jsi toho tolik navařila?
Už zítra, že?
Ano.
Celá rodina bude pryč.
Dům bude úplně prázdný.
Přinesu zboží, tak se připrav.
Nepobíhejte tak. Rozvíříte prach.
Ublížíte si!
- Uklidněte se. - Dobrý den.
- Jste tu. - Dobrý den.
- Blahopřeju k propuštění. - Díky.
To jste nemusel.
Pomůžu vám. Co mám udělat?
- Jsi tady. - Jong-bok.
Paní O, potřebujeme další gril.
Jeden nestačí.
Gril.
Vím, kde je.
Při práci jsem ho odložila. Dojdu pro něj.
- Posaďte se, prosím. - Dobře.
No páni.
Jejda.
Co?
Co to tady dělá?
…a našli oblečení, co jsem měl při adopci na sobě.
OBCHOD SE VŠÍ POČESTNOSTÍ
Vaše pátrání po biologických rodičích
je opět na začátku.
Začnu od začátku.
Je super, že jsi dobrý fotograf.
Je to skvělý.
To mi ještě nikdy nikdo neřekl.
Co to děláte?
Co tu děláš?
Mimochodem, říkal jste, že jste paní O vyloučil už na začátku.
Můžu se zeptat proč?
Moc to s dětmi umíte.
- Opravdu? - Ano.
Tolikrát jsem si představoval,
jak se setkám s matkou.
Možná proto se teď cítím líp, než jsem čekal.
Překlad titulků: Pavlína Tajnerová