O AFACERE VIRTUOASĂ
Jong-seon a pus totul la cale.
Am făcut ce mi-a zis el.
Du-seok…
- Deci el e celălalt hoț? - Da.
Dl Kim Du-seok a pus la cale totul și a condus mașina.
Dl Park Jong-seon a stat de pază și se afla în mașina care v-a lovit soțul.
Vă pot ierta pentru accident,
dar cum ați putut să abandonați un om rănit?
Asta nu v-o pot ierta!
Îmi pare rău!
N-o să fiu îngăduitoare.
Vă rog să vă asigurați că o să primească pedeapsa meritată!
Da, doamnă.
V-am rugat și înainte.
Dacă-l găsiți pe cel care a sunat la urgențe, anunțați-mă.
Știți…
L-ați găsit?
Cel care a sunat
e domnul Park Jong-seon, soțul doamnei Seo Yeong-bok.
Poftim?
Avem un martor care l-a văzut în cabina telefonică.
Vocea de pe înregistrare e vocea domnului Park Jong-seon.
Nu v-a spus fiindcă se simte vinovat.
Eu sunt, Yeong-bok.
Ce cauți aici?
Trebuia să te duci la doamna Oh.
- O să mergem împreună. - Dar a zis…
că nu vrea să mă mai vadă.
O să se simtă prost dacă merg la ea.
Sigur că s-ar putea să nu-i pice bine vizita.
Dar dacă nu faci nimic, s-ar putea să vă înstrăinați de tot.
Asta îți dorești?
Normal că nu.
Țin enorm de mult la ea.
Dacă aș avea ocazia,
aș îngenunchea în fața ei și i-aș cere iertare.
I-aș cere iertare din toată inima.
Și…
I-aș explica situația în care mă aflu
și aș implora-o să mă asculte.
Atunci vorbește cu ea!
După toate câte s-au întâmplat, aș fi de-a dreptul neobrăzată.
Nu pot să vorbesc cu ea.
Nici nu se pune problema.
M-ar crede disperată și jalnică.
Și ce dacă?
Indiferent ce motive ai avut, i-ai rănit sentimentele.
Nu te da bătută!
Ar trebui să încerci orice ca să vă împăcați,
chiar dacă pari disperată sau jalnică.
Nu o evita!
SPITALUL GEUMJE
Văd că azi n-ați primit pijama curată.
- Pijama? - Da.
Sora dumnealui îi aducea una în fiecare seară, fiindcă transpiră mult.
Zicea că trebuie să se culce curat.
Nu e sora lui. Nici măcar nu suntem rude.
Am crezut că sunt frate și soră. Mi s-a părut că sunt apropiați.
Tensiunea e în limite normale. Chemați-ne dacă vă doare capul.
- Bine. - Mulțumim!
Mă bucur că te simți bine.
- Dar tu te simți bine? - Cum adică?
Nu mai vorbești cu ele.
Am auzit că alt bărbat a condus mașina.
Și oricum, soțul ei a chemat ambulanța.
Cum poți spune asta?
Ai fost la un pas de moarte!
- Am rupt legătura cu niște pârlite. - Știu.
Nu sunt un sfânt. Și eu m-am supărat la început.
Dar…
nu cred că tu chiar le consideri pârlite.
Nu ești genul de persoană care-și deschide sufletul cu ușurință,
dar ți l-ai deschis în fața lor și v-ați apropiat de parcă ați fi surori.
Nu te-ai apropiat de ele fără motiv.
Pe naiba!
Hai să încheiem discuția. Mă duc să-ți aduc o pijama.
- Poftim! - Mulțumesc!
Mamă, putem să ne cumpărăm înghețată?
Da.
Da!
Unde s-a dus tata ca să facă bani?
- În străinătate, ți-am zis. - Da, așa.
Sper să ne aducă multe cadouri, haine și poate un ghiozdan.
O să facă mulți bani acolo. Sigur o să ne aducă ceva!
Mamă…
Tata n-a plecat la muncă, nu?
De ce? Ai auzit ceva?
Acum câțiva ani, când tata a fost plecat,
am bănuit că nu-i la muncă.
Am impresia că e aceeași poveste.
- Eom-ji… - Nu-i nimic.
Tata se poartă frumos cu noi.
Doar că…
vreau să-ți spun ceva.
Nu mi-am dat seama când eram mică,
dar cred că ți-a fost greu să n-ai cu cine să vorbești.
Îți sunt recunoscătoare că ne-ai protejat cu orice preț.
Te admir.
Pe naiba!
Mamă…
Hai să răzbim împreună până când își ispășește tata pedeapsa.
O să-ți fiu alături, așa că nu ceda.
Când ai crescut așa?
Ești mare de acum!
Alo?
Da, Yeong-bok.
Unde-i cârpa de vase?
Yeong-bok o spăla zilnic,
o împacheta frumos și o punea în sertar, lângă canapea.
Doamnă Oh…
Doamnă Oh, vreau să vă spun ceva.
Nu m-ați auzit ieri? Plecați!
Doamnă Oh, vă rog, nu durează mult!
- Trebuie să am grijă de soțul meu. - Mă simt bine.
Voiam să trag un pui de somn. Poți pleca.
Doamnă Oh, îmi făceam griji pentru copiii mei
și am luat decizia greșită.
- N-am știut încă de la început… - Nu contează!
De ce ați venit? Vreți să fim îngăduitori cu el?
- Nu, n-am venit pentru asta. - Atunci?
V-am zis că nu vreau să vă mai văd. De ce turuiți ca o moară stricată?
- Vă bateți joc de mine? - Nu, sub nicio formă.
Doar că…
Doamnă Oh…
n-aș vrea…
să suferiți atât de mult.
Nu îndrăznesc să vă cer iertare,
dar, dacă ați încerca să fiți înțelegătoare cu mine,
poate că durerea s-ar atenua puțin.
De aceea am venit.
Nu știu…
Prietenia noastră s-a încheiat deja și chiar nu sufăr.
Nu vă mai faceți griji degeaba și vedeți-vă de treabă.
Doamnă Oh…
De ce nu mi-ați spus?
În acea noapte, cel care a sunat la urgență pentru soțul meu
a fostul soțul dv.
Fiindcă accidentul a fost din vina lui.
Am crezut că nu contează.
Dacă v-aș fi spus, ați fi crezut că vreau să fiți îngăduitoare cu el.
De aceea…
Bine că aveți conștiință!
Doamnă Oh…
Yeong-bok!
- Ce ai? - Mă doare burta…
- Du-mă la ginecologie, te rog. - La ginecologie?
Yeong-bok, ești însărcinată?
Da.
Nu mă descurc singură. O să chem ajutoare.
- Nu! - Jeong-suk…
Vai de mine!
Yeong-bok, respiră!
Respiră! Așa… Ce-i de făcut? Să stăm aici.
Numai puțin!
Ridicați-vă!
- Ce? - Vă simțiți foarte bine.
Ieri vă jucați leapșa cu iubita dv.
Mai repede!
Hai, Yeong-bok!
Ține-te bine!
Faceți loc!
Dați-vă din drum!
Laoparte!
Faceți loc! Gata…
Sunt dureri pelviene.
Oasele și tendoanele se mișcă sau se întind din cauza fătului.
Durerile sunt mai intense în funcție de starea mamei.
Bebelușul e sănătos?
Da. Ecografia a ieșit bine.
- Puteți merge acasă după ce vă odihniți. - Bine.
Mulțumim!
Bine că ești sănătoasă!
Știi ceva? Trebuia să-mi spui că ești însărcinată…
Înțeleg de ce n-ai făcut-o.
Dacă aș fi știut, n-aș mai fi fost atât de tăioasă.
De ce plângi din nou? N-am zis mare lucru.
Fiindcă știu mai bine decât oricine altcineva
ce suflet mare ai.
Te înșeli. Nu mi-e milă de tine.
Mi-e milă de copil.
E nevinovat.
Geum-hui, îmi pare rău!
O să mă căiesc pentru tot restul vieții.
Nu mai plânge!
Nu te-am iertat încă.
Ce ușurare, nu?
SPITALUL GEUMJE
Sincer…
vă jur că o să mă căiesc tot restul vieții pentru răul făcut.
Regret amarnic!
Îmi pare rău!
O mie de vorbe doi bani nu fac.
O să vă dau ocazia să vă răscumpărați greșeala pe viitor.
- Să fiți pregătiți! - Da, domnule.
O să fac orice îmi cereți.
Absolut orice. Vă jur!
O să atașez declarația de împăcare la dosar.
Probabil v-a fost greu să luați o decizie în câteva zile.
Mulțumesc!
Vă rog să vă asigurați că oamenii nu vor afla despre incident.
Dacă se află, copiii doamnei Yeong-bok vor avea de suferit.
- O să le reamintesc colegilor. - Mulțumesc!
Zilele trecute mi-ați împrumutat o batistă.
- Scuzați-mă că v-o înapoiez acum. - Nu-i nimic.
Și v-am pregătit un cadou.
- Nu e nevoie. - E făcută de mine. Nu e mare lucru.
Mulțumesc!
E un șoricel? Ce drăguț!
E un iepure.
Scuze!
Nu-i nimic. E semnătura mea.
Mulți îl confundă cu un șoricel.
Mulțumesc!
Un iepuraș!
CAPITALOPOLIS
Unu, doi… Vai!
Ce? Mamă, iar ai picat în pătrățica lui Dong-u.
- E un hotel. - La Madrid.
Am construit un hotel. Vă costă 1,2 milioane de woni.
Ai spus 1,2 milioane? Nu! Îmi lipsesc 30.000 de woni.
Din păcate ați dat faliment.
Bine. Jucați-vă în continuare.
Eu îi pregătesc lucrurile lui Min-ho. Pleacă la unchiul lui.
- Bine. - Am terminat.
Ar fi bine să te antrenezi cât sunt la unchiul.
Să mă antrenez?
E un joc de strategie.
O să fie mult mai interesant dacă vă antrenați puțin.
Bine. O să încerc.
- Jucați în continuare! - Bine.
E rândul meu.
Alo?
Domnule detectiv!
Înțeleg. Chiar eram curioasă.
- Declarația va afecta pedeapsa? - Da.
Împăcarea părților e esențială în stabilirea pedepsei.
O să rămână în arest o perioadă,
dar, după proces, ar putea fi eliberat condiționat.
Ce mă bucur!
Vom închide cazul în curând.
Ați avea timp să luați cina cu mine mâine?
Am fost foarte ocupat după prima noastră întâlnire.
Bine.
Am timp, fiindcă mama pleacă cu Min-ho la fratele meu.
Unde ne vedem?
Vă invit la mine. Vreau să gătesc pentru dv.
Bine. Mi-ar plăcea.
Bine.
IDEI PENTRU ÎNTÂLNIRE: ROLE, CINEMA, JOCURI
- Bună, Ju-ri! Ai apărut. - Da.
Te-ai hotărât unde mergem la întâlnire?
Nu.
Să știi că e foarte greu.
Unde am putea ieși împreună fără să afle toată lumea?
Dacă n-ai nicio idee, putem să mergem la motel.
Ce? Nu e cam…
M-a respins.
Ce aiurea! Ți-am zis că vreau o relație fără obligații.
Nu e ce crezi.
Mama deține toate motelurile din oraș și eu mă duceam să strâng chiria.
Ai zis că nu vrei să se afle. Dacă mergem, o să se afle imediat.
Cu obligații sau fără, nu putem să ieșim la întâlnire.
- Și nu putem să ne vedem nici acasă. - Găsesc eu o soluție.
Deocamdată te invit la o întâlnire rapidă în dispensar,
ca data trecută.
Nu pot. Trebuie să merg la birou. Anunță-mă când găsești o soluție.
Stai, Ju-ri!
Pregătisem totul.
Să descriem produsele?
Mă gândeam că e momentul să pregătim broșura despre care am vorbit.
E mult de muncă și ar trebui să redactăm descrierile mai întâi.
- Înțeleg. - Bine.
Ar trebui să alegem câteva produse și să le descriem acasă.
Da. O să vă fie mai ușor dacă alegeți produse similare.
- Alegeți voi primele. Eu iau ce rămâne. - Ești cea mai bună directoare!
Eu le iau pe cele pentru bărbați.
Iei produsele pentru bărbați?
- Da. - Eu iau gelurile și uleiurile de masaj.
Pe astea le vând cel mai bine.
Atunci eu iau neglijeurile.
Eu și Jeong-suk le-am probat pe toate.
O să încep prezentarea așa…
- Am înțeles. - O să arate foarte bine.
Ce? Și ăsta e pentru bărbați?
DOSARUL COPIILOR DISPĂRUȚI
Inspectorul Kim a plecat mai devreme.
- Vrei să bem ceva împreună? - Ce? Nu.
- Am ceva de făcut. Poți să pleci. - Bine.
Apropo, am observat că ai început să rămâi peste program.
Fiindcă am mult de muncă.
Ascunzi ceva în sertar, nu-i așa?
- Ce? - Nu vrei să afle inspectorul Kim, nu?
De unde știi?
- Și eu mai rămân uneori ca să citesc. - Ce?
Dacă a ta e străină, hai să facem schimb.
EXTAZ
- Ieși! - E foarte bună.
- Pleacă odată! Du-te acasă! - Vorbesc serios. Jur!
Ce om!
DOSARUL COPIILOR DISPĂRUȚI
- Yeong-bok, vrei să mai iau din produse? - Ea are altele pe cap. Dă-mi-le mie.
Nu-i nimic. E mai bine să-mi ocup timpul cu ceva.
Tu ești ocupată cu noul tău iubit.
- Ju-ri, ai iubit? - Cum ți-ai dat seama?
Mi-a trecut prin minte când ai ales produsele pentru bărbați.
Distracție plăcută cu ele!
Trebuie să caut un loc întâi.
Mi-ar plăcea, dar nu putem să ne vedem nici la mine, nici la el.
De ce ți-ar plăcea?
Fiindcă acasă te simți în largul tău și poți să încerci și alte lucruri.
Ai impresia că te invită la o simplă cină,
apoi când sunteți singuri în casă…
- O să faceți prostioare. - Sigur o să se întâmple ceva.
Sau poate e o simplă cină.
Faci pe nevinovata. Nu mai ai 18 ani.
Știi și tu ce se întâmplă.
- Ești de modă veche. - Poți face atâtea lucruri acasă!
Vă invit la mine. Vreau să gătesc pentru dv.
Se crede Fecioara Maria? Copilul ei a picat din cer?
Prostioare pe naiba! O să luăm cina…
CAPITALOPOLIS
…și o să jucăm ceva.
O să fim cuminți.
Domnule inspector!
Domnule!
Ce?
De ce face duș dacă m-a invitat aici?
Pentru ce?
De ce ați făcut duș tocmai acum?
Trebuia să mă spăl, nu? Grăbește-te și fă și tu duș, Jeong-suk.
Ați ajuns!
- Da. Ușa era descuiată. - Eu am lăsat-o așa.
M-am stropit cu sos și m-am spălat pe cap. Mă gândeam că o să ajungeți între timp.
Înțeleg.
Vă e foame?
O să pregătesc paste. Ce spuneți?
Paste?
Adică spaghete.
Da, le-am văzut la televizor.
- Lăsați! O să le spăl eu. - Sunt doar câteva farfurii.
Le spăl ca să scăpăm de o grijă. Am adus ceva distractiv.
- Ceva distractiv? - E în geantă. Puteți să-l pregătiți.
Bine.
Ați găsit?
Da…
Vreți să spuneți că ați pregătit toate astea pentru mine?
Nu știți să jucați? O să vă explic eu pas cu pas.
De ce…
- E tot ce am găsit în geantă. - Nu în geanta asta!
În cealaltă.
- Capitalopolis! - Da.
- O să-l pregătesc. - Bine.
Trebuia să-l scot din geantă singură. Ce penibil mă simt!
E prea scump…
Doamnă Jeong-suk…
Nu te mai gândi la prostii! Inspectorul are intenții bune.
Doamnă Jeong-suk…
- Trebuie să mergeți la Hong Kong. - Ce?
Să merg la Hong Kong?
Ați dat șapte.
Cinci, șase, șapte… Mergeți la Hong Kong.
Am înțeles… La Hong Kong!
Unu, doi, trei, patru, cinci… Da.
- Aici e Hong Kong. - Ce credeați că înseamnă?
Îmi pare rău!
Am vorbit cu colegele mele înainte să vin aici.
Mi-au zis că sigur o să se întâmple ceva în timpul unei întâlniri acasă.
Chiar nu mi-am imaginat că astea v-ar fi intențiile.
E o idee absurdă, dar…
Nu mi se pare deloc absurdă.
- Ce? - Lucrul acela despre care vorbiți…
Și eu îmi doresc.
RESTAURANT
Mulțumim pentru masă!
Bomboana e mai bună decât mâncarea.
- Dar ai devorat tot. - Ei na!
Mamă, te-ar deranja dacă m-aș muta?
- De ce așa dintr-odată? - Fiindcă locuim departe de farmacie.
Faci zece minute până acolo.
Da, dar e foarte obositor.
Nimic nu e mai obositor decât un fiu ca tine!
Nu mai vorbi prostii și ia o bomboană!
Mamă, n-ai zis că pleci undeva cu tata în curând?
Da. Săptămâna viitoare plecăm în China cu membrii Royal Club.
Și eu plec la Seul săptămâna viitoare.
- Dae-geun o să fie singur acasă. - Ce? Serios?
Ce-i cu fața asta? Crezi că o să te las să mori de foame?
O să-ți fac o oală de supă din oase de vită.
Mulțumesc mult, mamă!
Ce ai pățit? Nu-ți place supa aia.
Nu-i adevărat. E moartea mea.
Serios? E moartea ta?
CUM SĂ FOLOSIȚI BICIUL
E tot ce am găsit în geantă.
Ce m-am speriat!
„Cât mai delicat.”
HONG KONG, 80.000 DE WONI
Alo?
Da, domnule.
Acum?
Am vorbit de curând cu mama lui Yeong-ho. Are un magazin de confecții în Jeongeup.
Un inspector a căutat-o în legătură cu copiii dispăruți.
Își căuta părinții.
Doar eu am aflat, nu-ți face griji.
N-am putut lăsa lucrurile așa
și am contactat un coleg care a anchetat cazul cu mine.
Mi-a spus ceva interesant.
Orfelinatul din Jeongeup a fost închis fiindcă directorul a murit.
După moartea acestuia au apărut materiale secrete.
Mi-a zis că s-ar putea să aibă legătură cu dispariția copiilor.
Acestea sunt materialele.
De ce crede asta?
Acel orfelinat a organizat 20 de adopții internaționale,
dar 11 dintre copii nu figurează nicăieri.
Nu există dosare despre ei, doar cererile pentru adopție.
Și cererile au fotografiile copiilor?
Doar câteva.
Copiii arată la fel fiindcă sunt nou-născuți.
Sunt greu de deosebit. Pozele sunt alb-negru.
Din fericire avem fotografiile unei fetițe de trei ani.
Uite-le.
E aceeași fetiță, nu?
Sunt șanse mari ca și ceilalți copii să fi fost răpiți.
Aveți informații despre cine i-a dus acolo?
Nu, dar…
pe dosarele copiilor apare un preț.
Zece mii de woni de copil.
ZECE MII DE WONI
În anii '60 era o sumă frumușică.
Copiii provin din zonele de munte slab populate
și nu au existat martori.
Nu există nicio conexiune între victime?
- Poate s-au născut la același spital. - Pe atunci femeile nășteau acasă.
Au avut aceeași moașă, dar avea un alibi solid.
Știți unde locuiește?
Bună ziua!
Sunt inspectorul Kim Do-hyeon de la poliția Geumje.
Îmi puteți răspunde la câteva întrebări?
Ați venit cumva pentru acel incident?
Mă așteptam să trimită pe cineva.
Acum 30 de ani, câțiva copii au dispărut din Geumje și Oksan.
Am auzit că ați fost moașa lor. Știți ceva despre situație?
Cine sunteți?
Mamă!
Ați venit cumva pentru acel incident?
Mă așteptam să trimită pe cineva.
Iar începi!
De ce-mi spui asta în fiecare zi?
Are alzheimer.
Dumneavoastră cine sunteți?
Ați fost asistenta dumneaei?
- Da. Timp de 20 de ani. - Douăzeci de ani?
A ajutat-o altcineva înainte?
A avut o altă asistentă. Cum o chema?
- Mama lui Ok-yeop. - Ți-ai amintit de ea?
I se limpezește mintea din când în când.
Ați spus cumva „mama lui Ok-yeop”?
Mama lui Ok-yeop.
Mi-a spus că are o afacere în centru și m-a invitat să trec pe la ea.
Vă amintiți ce fel de afacere?
Cine sunteți?
O femeie de 50-60 de ani, cu un fiu pe nume Ok-yeop.
Și are o afacere în centrul orașului.
- Astea sunt indiciile noastre. - Da.
Are alzheimer și nu putem fi siguri, dar ar trebui să verificăm.
Ok-yeop e un nume neobișnuit.
O să verific localnicele pe care le-am cercetat deja.
Eu o să întreb prin oraș.
Mâncați!
- Ia și tu o felie! - Ce bunătate!
- Bună ziua! - Bună și ție! Ia loc lângă noi!
- Ai adus ceva de vânzare? - Mulțumesc!
Am venit să vă pun o întrebare.
Ați auzit cumva de numele Ok-yeop?
E un bărbat. Ar avea cam 30 de ani.
- Oh-geyop. Ca „O, nu?” - Aoleu!
Nu. Începe cu „Ok”, ca „OK”.
- Deci Ok-yeop… - Da.
- N-am auzit niciodată numele. - Nici eu.
E un nume neobișnuit și mi-ar fi greu să-l uit,
dar chiar nu știu.
- Nici eu. - De ce îl cauți?
În timpul unei prezentări o doamnă mi-a zis de mama lui Ok-yeop
și n-am știut cine e.
Mama lui Ok-yeop?
Sun-ae locuiește aici de foarte mult timp și nu cunoaște numele.
Nu cred că e cineva de pe aici.
Nu mai spune că locuiesc aici de foarte mult timp!
- O să creadă că suntem de-o seamă. - De-o seamă? Vezi să nu!
- Ce glumă bună! - Nu glumesc.
Cine arată mai tânără?
- Nu știu… - Hai să numărăm ridurile!
Cine are mai multe? Cine arată mai tânără?
- Unu, doi, trei, patru… - Eu n-am multe riduri.
- Eu am plecat. Mulțumesc! - Bine.
Pa!
- Locuiești aici de multă vreme. - O să plec și eu.
Pot să vă întreb ceva?
Cunoașteți un anume Ok-yeop?
- Ok-yeop? - Ar avea 30 de ani…
Mama lui…
De ce nu figurează în arhiva locuitorilor?
- Poate ai auzit numele greșit. - Nu cred.
Mâine o să verific…
Ce faceți? Ce ascundeți? De ce v-ați oprit din vorbă?
Nu ascundem nimic.
- Vorbeam despre un caz. - Ce caz?
- Cu moara… - Atelierul…
Ascundeți ceva.
- Suntem o echipă. Hai să colaborăm! - Las-o baltă.
E un proiect secret.
De ce ai un proiect secret cu el? Eu am mai multă vechime. De ce?
Păi…
Tu nu poți ține secrete.
- Vorbim mai târziu! - Bine.
- Inspectore Na… - Ce-i?
Litigiul privind moștenirea familiei cu magazinul de tapete…
- Zi! - A apărut copilul celei de-a doua soții.
- Ce harababură! - Dar nu-i putem confirma identitatea.
Verifică la starea civilă! Acolo figurează nașterile și decesele.
PRIMĂRIA GEUMJE
KANG OK-YEOP 24.11.1960 - 28.02.1961
Deci a murit acum 30 de ani.
TATĂL: KANG DEOK-PAL MAMA: CHO SUN-AE
Cho Sun-ae?
Parcă am fi la un concurs de creație!
Mi-a fost greu să scriu singură. Nu mi-am găsit ritmul.
Yeong-bok, ce mult ai scris!
Știu că nu pare, dar la școală îmi plăcea să scriu.
- Dă-mi să citesc! - Vrei? Atunci poftim!
„Acest neglijeu roșu ca macul
e perpect pentru a-ți arăta formele.”
- De ce râdeți? - Ce?
Yeong-bok, ce înseamnă „perpect”? N-are sens!
- Ce? Nu așa se scrie? - Uite-așa.
PERFECT
V-am zis că nu sunt educată.
- Ju-ri, și tu ai o greșeală. - Unde?
„E un produs rotund, care le redă bărbaților încrederea în ei.
Recăpătați-vă erecțiunea poziționându-l la bază.”
Uite aici. Nu se spune „erecțiune”.
Se spune „erecție”.
Ce rușine! Ai greșit și tu. Nu ești cu nimic mai bună decât mine.
De ce îi zice „erecție”?
Bărbații poartă produsul și li se…
Ju-ri, se spune „erecție”. De la erect, adică drept.
Bine, gata.
Sincer, până să ne omoare creativitatea,
ne omoară ortografia.
Doamna Oh o să corecteze ce am scris.
Exact. Scrieți liniștite și nu vă gândiți la ortografie.
- O să îndrept eu totul. - Ce bine!
Aproape am terminat. Mă duc să cumpăr ceva de băut.
- Da? Eu vreau Skoll. - Skoll…
- Eu vreau Tabom. - Tabom!
Eu vreau BB Col.
- BB Col! Skoll, Tabom, BB Col… - Mulțumim!
- Ai bani? - Da, am.
A, da!
TELEFON PUBLIC
Doamnă președintă, sunt eu, Han Jeong-suk. Mi-ați spus să vă sun.
Da.
Cunoașteți vreun bărbat de vreo 30 de ani pe nume Ok-yeop?
Mama lui ar avea cam 50-60 de ani.
Am înțeles. Mulțumesc!
Încetează!
Doamnă…
O cauți pe mama lui Ok-yeop. Încetează! N-are rost.
Cum adică?
E mort.
- Ce? - Vorbesc de Ok-yeop.
A murit acum 30 de ani.
Nu știu ce urmărești, dar trebuie să încetezi.
De ce vrei să superi o femeie care și-a pierdut copilul?
O cunoașteți pe mama lui Ok-yeop?
- Nu. - Vă rog să-mi spuneți!
Trebuie să verific ceva.
Păi…
ÎNCHIRIERE CASETE VIDEO
Eu sunt.
Eu sunt mama lui Ok-yeop.
- Vă rog, beți! - Bine.
Din 1961 până în 1965
ați fost asistenta unei moașe.
Corect.
După ce l-am pierdut pe Ok-yeop, am simțit un gol în inimă.
M-am oferit să le ajut pe femei să nască.
Am făcut-o ca să-mi revin.
Știți cum a murit băiețelul meu?
De la o răceală.
A făcut febră.
Avea nevoie de tratament la spital…
dar nu ne-am permis.
Am încercat să-i scad febra toată noaptea.
L-am șters cu un prosop ud.
„Copile, nu pleca. Iartă-mă!
Rămâi cu mine!”
Dar a încetat să mai miște.
Nici măcar nu împlinise trei luni. L-am îngropat și m-am întors acasă.
Îmi pare rău! Când mă gândesc la acele vremuri…
E în regulă.
Știți, ați deschis această afacere la doi ani după moartea copilului.
Cum v-ați îmbunătățit situația financiară în doi ani,
dacă înainte abia vă permiteați să mergeți la spital?
- Soțul meu a lucrat mult… - Era agricultor.
Chiar dacă lucrați și dumneavoastră, nu v-ați fi permis aceste cheltuieli.
E o poveste lungă.
O să vă spun totul de acum înainte.
Nu știu de unde să încep.
Ba da!
Domnule inspector…
eu am răpit acei copii.
Cerule mare, ai grijă ca toți copiii
să fie sănătoși și fericiți.
Veghează-i ca să realizeze ceva în viață.
Fac asta zilnic.
Mă rog pentru sănătatea și fericirea copiilor.
Și vi se pare normal?
Ați răpit copii și i-ați vândut pentru bani.
N-am făcut-o pentru bani.
Fiecare dintre acei copii provenea
dintr-o familie defavorizată…
CRESC ADOPȚIILE INTERNAȚIONALE
…ca Ok-yeop al meu.
Nu și-ar fi permis să-i ducă la spital dacă s-ar fi îmbolnăvit.
Cum ar fi putut fi fericiți într-o astfel de familie?
Cred că i-am salvat pe acei copii.
I-ați salvat?
Mi-am urât părinții toată viața.
„De ce m-au abandonat?”
„De ce m-au mai făcut?”
N-am știut că e mâna dumneavoastră. Credeți că m-ați salvat?
Vă înșelați.
Când i-am luat pe acei îngerași,
le-am tatuat o cruciuliță pe frunte,
ca să-i pot recunoaște mai târziu.
Dumneavoastră n-o aveți.
Am o arsură pe mână. O aveam când am fost adus la orfelinat.
Atunci nu sunteți unul dintre ei.
Eu am avut grijă de copilașii mei.
Din câte-mi dau seama, și dumneavoastră ați fost adoptat
și ați ajuns cineva în viață.
De ce sunteți atât de plin de ură?
- Nu… - Așa!
Mă duc să mă rog.
Chiar dacă trebuie să las totul în urmă,
o să iau cu mine pozele copilașilor mei.
Doamnă Cho!
Doamnă Cho, veniți puțin!
Doamnă Cho, sunteți înăuntru?
Doamnă Cho!
ÎNCHIS
Ce te aduce pe aici? Nu vezi că am închis?
Trebuie să vă întreb ceva. E urgent.
Tocmai mă pregăteam să plec undeva. Vorbim pe drum?
Stați puțin…
E al domnului inspector.
A trecut pe aici?
Unde e?
Spuneți-mi!
Domnule!
Domnule inspector!
Domnule!
Nu!
Domnule inspector!
- Doamnă Jeong-suk… - Totul o să fie bine.
Hai să ieșim de aici.
Lăsați-mă!
Ce faceți? Dați-mi drumul!
Nu pleci nicăieri!
Dați-mi drumul!
S-a terminat, doamnă Cho Sun-ae.
Sunteți arestată pentru răpire de minori
și intermediere de adopții internaționale ilegale.
- Ai răpit copiii? - Nu!
- E adevărat? - Lăsați-mă!
- Ține-o bine! - Lăsați-mă!
SPITALUL GEUMJE
Polițiștii locali au arestat-o pe cea care a răpit copiii din Geumje și Oksan
pentru a fi dați spre adopție în străinătate.
Vinovata, doamna Cho Sun-ae, a răpit copii din familii defavorizate
și, ajutată de directorul orfelinatului din Jeongeup, a falsificat documente
și a primit bani pentru adopții.
Deși fapta s-a prescris,
l-a otrăvit pe inspectorul care o ancheta,
l-a răpit și și-a incendiat locuința.
Va fi condamnată pentru răpire și vătămare din culpă.
Vă simțiți bine?
S-a făcut dreptate, dar eu încă sunt neliniștit.
Credeam că-mi voi găsi părinții.
- Mi-ați adus lucrurile? - Și un colet.
E de peste ocean.
De la părinții mei adoptivi.
Au făcut curat în garaj
și au găsit hăinuța pe care o purtam când m-au adoptat.
E ceva brodat aici.
Poate fi numele dumneavoastră adevărat.
Orice ar fi, e un nou indiciu.
Doamnă Oh, Yeong-bok, Ju-ri!
Bună ziua!
- Cum vă simțiți? - Bine. O să fiu externat peste două zile.
Voiam să vă mulțumesc.
Ați fost de mare ajutor în prinderea vinovatei.
Pentru puțin! Am făcut ce ne-a rugat Jeong-suk.
Domnul Choi a fost externat deja?
Da.
Că tot veni vorba, vă invit la noi la sfârșitul săptămânii.
Organizez o petrecere în cinstea externării soțului meu.
Foarte bine!
Ar fi prima dată când vă afișați împreună în public.
- Ju-ri, nu e cazul… - Bine. O să fim acolo.
Sunt împreună!
Ce drăguț!
De ce ați făcut atâta mâncare?
Mâine, nu?
Da.
Mama, tata și sora mea sunt plecați.
O să fiu singur acasă.
O să aduc produsele, așa că pregătește-te.
Potoliți-vă! Faceți praf.
O să vă loviți.
- Liniștiți-vă! - Bună ziua!
Vai de mine!
Mă bucur că ați fost externat!
Nu era nevoie!
Vă ajut eu. Ce mai e de făcut?
- Ați ajuns! - Yeong-bok!
Geum-hui, ne mai trebuie un aragaz.
- Unul nu ajunge. - Încă un aragaz…
Mă duc să-l aduc. Știu unde e, de când lucram aici.
- Luați loc! - Bine.
Ce caută astea aici?
…au găsit hăinuța pe care o purtam când m-au adoptat.
O AFACERE VIRTUOASĂ
Căutarea părinților tăi biologici nu s-a încheiat cum îți doreai.
O s-o iau de la capăt.
E grozav că ești un fotograf bun.
E nemaipomenit.
E prima dată când mă laudă cineva.
Ce faceți?
Ce cauți aici?
Apropo, mi-ai zis că ai exclus-o pe doamna Oh încă de la început.
De ce?
Ești o bonă minunată.
- Serios? - Da.
Mi-am imaginat de sute de ori cum ar fi să-mi cunosc mama.
Poate de aceea mă simt mai bine decât mă așteptam.
Subtitrarea: Giana Stănculescu