A VIRTUOUS BUSINESS
Jag gjorde det för att Jong-seon sa åt mig att göra det.
Jag följde bara honom.
Du, Du-seok.
-Så han är medbrottslingen? -Ja.
Mr Kim Du-seok ledde brottet och körde bilen efteråt.
Mr Park Jong-seon höll utkik
och satt i passagerarsätet när olyckan ägde rum.
Jag skulle kunna förlåta dig för olyckan.
Men…
hur kunde du bara lämna en blödande man?
Jag kan inte förlåta dig för det.
Jag…
Jag är ledsen.
Jag kommer aldrig att be om mildring.
Snälla, se till att de får de straff de förtjänar.
Ja, ma'am.
Och det här har jag bett dig om förut.
Om du hittar personen som anmälde olyckan,
säg till mig då.
-Saken är den… -Har du hittat den personen?
Den som ringde in det,
var mr Park Jong-seon, ms Seo Yeong-boks man.
Vad?
Ett vittne såg honom gå ur bilen och ringa ett samtal.
Rösten på den som ringde in nödsamtalet matchade mr Park Jong-seons.
Det verkar som om han inte sa nåt till dig eftersom han kände sig skyldig.
Yeong-bok, det är jag.
Varför kom du?
Du borde ha gått och sett till ms Oh.
Vi går tillsammans.
Hon sa…
…att hon aldrig mer ville se mig.
Hon kommer att känna sig obekväm om jag besöker henne.
Såklart att hon kan känna sig obekväm. Hon kanske hatar det.
Men om du inte gör nåt,
kanske ni faktiskt blir främlingar.
Skulle det vara okej för dig?
Såklart inte.
Hon betyder så mycket för mig.
Om jag kunde,
skulle jag gå ner på knä och be om förlåtelse.
Jag skulle be uppriktigt om ursäkt.
Men…
Jag vill säga till henne att jag hade komplicerade omständigheter
och be henne att lyssna på mig en gång.
Gå och säg det till henne, då.
Det vore skamlöst av mig att göra det efter det som hände.
Jag kan inte prata med henne.
Det är uteslutet.
Jag skulle verka så desperat och patetisk.
Vad är det för fel med det?
Oavsett orsakerna,
så sårade du henne.
Luta dig inte bara tillbaka och var negativ.
Du borde göra vadsomhelst för att ställa allt till rätta
även om det får dig att verka desperat eller patetisk.
Undvik det inte.
GEUMJE SJUKHUS
-Du fick ingen ny patientrock idag. -En ny patientrock?
Ja.
Hans syster skaffade en ny varje kväll för han svettas mycket.
Hon sa att han måste gå till sängs i en ren patientrock.
Hon är inte hans syster. Vi är inte ens släkt.
Jag trodde att de var det för de såg så tighta ut.
Ditt blodtryck är normalt. Säg till om du får huvudvärk.
-Okej. -Tack.
Jag är glad att det är normalt.
Mår du bra?
Vad menar du?
Du bröt banden med dem.
Jag hörde att det var en annan man som körde bilen.
Hursomhelst var det han som ringde efter ambulans.
Hur kan du säga det i det här tillståndet?
Du dog nästan!
Bryta banden med de där nollorna är ingen sak.
Jag vet. Jag är inget helgon,
så jag blev upprörd.
Men…
…de verkar inte vara några nollor för dig.
Du är inte den typen som öppnar sig lätt för folk.
Men du öppnade dig för dem
och kom dem nära som om de vore din familj.
Du måste ha kommit dem nära av en anledning.
En anledning, visst.
Sluta prata om dem. Jag ska skaffa en ny patientrock.
Varsågod.
Tack.
Mamma, får jag gå och köpa en isglass?
Visst.
Ja!
Vart åkte pappa för att tjäna pengar?
-Jag sa ju att han åkte utomlands. -Just det.
Jag hoppas att han tar med sig presenter till mig, som kläder eller en väska.
Han kommer att tjäna massa pengar, så han kommer säkert ge dig presenter.
-Mamma. -Ja?
Pappa är inte borta på jobb, va?
Hörde du nåt?
När pappa var borta i några år, hade jag en känsla
att han inte var borta på jobb.
Jag känner samma sak den här gången.
-Eom-ji. -Allt är okej med mig.
Jag vet hur snäll pappa är mot oss.
Det är bara…
Jag ville bara säga det här till dig.
Jag hade ingen aning när jag var ung.
Men det måste ha varit svårt för dig att inte kunna berätta för nån.
Tack för att du var stark och skyddade oss trots allt.
Jag beundrar dig.
Beundrar? Ja, eller hur.
Mamma.
Ja?
Tills pappa har avtjänat sitt straff och återvänder hem,
måste vi hålla ut tillsammans.
Du har en till person på din sida, så var inte svag.
Du är stor nu.
Du är så stor nu.
Du är verkligen stor nu, älskling.
Vad?
Hallå?
Ja, Yeong-bok.
-Var är kökshandduken? -Yeong-bok brukade tvätta den varje dag,
vika den fint och lägga den i lådan bredvid soffan.
Ms Oh.
Jag har nåt jag vill säga, ms Oh.
Hörde du ens vad jag sa?
Gå.
Ms Oh.
Kan du, snälla, ge mig en minut?
-Jag måste ta hand om min man. -Jag mår bra.
Jag tänkte ändå ta en tupplur. Fortsätt.
Ms Oh.
Jag var så orolig över mina barn
att jag inte tänkte klart.
-Men jag visste ju inte från början… -Glöm det.
Säg varför du egentligen är här. Vill du nå en uppgörelse?
-Nej. Det är inte därför jag är här. -Vad är det då?
Jag sa ju att jag aldrig ville se dig igen.
Så varför är du här och pratar på?
-Är jag ett skämt? -Nej, det är inte så.
Jag bara…
Jag önskar bara…
Jag hoppas bara…
att du inte är så sårad.
Jag är inte tillräckligt fräck för att be om din förlåtelse.
Men om du kan förstå mig lite,
då kanske din sorg minskar lite.
-Det är därför jag är här. -Jag vet inte.
Eftersom vänskapen redan är slut, känner jag ingen sorg.
Sluta med din falska omtanke och håll dig till ditt.
Ms Oh.
Varför berättar du fortfarande inte allt?
Den där natten…
Den som ringde efter ambulans till min man
var din man.
Hursomhelst är det han som är skyldig till olyckan.
Jag trodde inte att det var viktigt.
Och om jag hade tagit upp det,
hade du antagligen trott att jag var ute efter en uppgörelse.
Så…
Tack gode Gud att du har ett samvete.
Ms Oh…
Yeong-bok.
Yeong-bok!
Yeong-bok! Vad är det för fel?
Min mage…
Snälla, ta mig till en mottagning för obstetrik och gynekologi.
Obstetrik och gynekologi?
Yeong-bok, är du gravid?
Ja.
Det här duger inte. Jag ringer på hjälp.
-Åh, nej. -Jeong-suk.
Åh, nej. Yeong-bok, ta ett djupt andetag.
Andas. Så där, ja.
Vad borde vi göra? Vi sitter här.
Vänta lite.
Stå upp!
-Vad? -Du mår inte dåligt på riktigt!
Du lekte tafatt med din flickvän igår! Skynda!
Okej.
Yeong-bok.
Yeong-bok, kom hit. Du fixar det.
Håll i dig, Yeong-bok!
Flytta er ur vägen!
Ur vägen! Det är akut!
Släpp fram oss!
Flytta på er!
Ur vägen! Så där, ja.
Det är bäckensmärta.
Det händer när benen och senorna rör sig eller sträcker sig på grund av fostret.
Smärtan kan öka beroende på moderns tillstånd.
-Jaha… Mår bebisen bra? -Ja. Ultraljudet visade inga problem.
-Du kan gå hem efter en stunds vila. -Okej.
Tack.
Tack gode Gud, Yeong-bok.
Hör på.
Du skulle ha sagt från början att du är gravid.
Jag förstår varför du inte kunde.
Om jag hade vetat, hade jag inte sagt så hårda ord.
Varför gråter du igen? Jag sa inte så mycket.
Jag… Jag vet bättre än alla
hur snäll du är.
Missta dig inte. Jag tycker inte alls synd om dig.
Jag tycker bara synd om bebisen.
Bebisen är oskyldig.
Jag är så ledsen, ms Oh.
Jag kommer att sona för det resten av mitt liv.
Sluta gråta.
-Jag har inte förlåtit dig än. -Okej.
Det är en lättnad, va?
GEUMJE SJUKHUS
Allvarligt.
Jag kommer att sona för det jag gjorde mot dig för resten av mitt liv.
Jag är uppriktigt ledsen.
-Jag är ledsen. -Ord räcker inte.
Jag kommer att ge er en chans att återgälda mig ordentligt i framtiden,
-så förbered er. -Ja, sir.
Jag gör vadsomhelst du ber mig om.
Jag gör vadsomhelst, närsomhelst. Ja, det kommer jag att göra.
Jag vidarebefordrar förlikningsavtalet tillsammans med ärendematerialet.
Det kan inte ha varit lätt, men du tog ett beslut på några få dagar.
Tack.
Snälla, se till att folk inte får reda på nåt om fallet.
Om det kommer ut, kommer Yeong-boks barn att lida.
Jag sa åt de andra att vara försiktiga, men jag ska göra det igen.
Tack. Javisst, ja.
Du lånade mig den här näsduken häromdagen.
-Förlåt att jag ger dig den först nu. -Det är okej.
Och jag gjorde i ordning den här som en gåva.
Det är okej ändå.
Jag gjorde det för hand. Det är inget särskilt.
Tack.
-Är det en mus? Den är jättesöt. -Det är en kanin.
Förlåt.
Det gör inget.
Det är min signatur. Många misstar den för en mus.
Tack.
Det är en kanin.
BURAMARBLE MONOPOL
Ett, två… Åh, nej.
Vad? Mamma, du är på Dong-us mark igen.
-Det är ett hotell. -Det är Madrid.
Det är mark med ett hotell, så tullavgiften är 1,2 miljoner won.
Sa du 1,2 miljoner won? Jag har 30 000 won för lite.
-Du gick tyvärr i konkurs. -Då borde ni två fortsätta spela själva.
Jag måste packa eftersom Min-ho ska åka till sin morbror imorgon.
-Okej. -Visst.
-Se till att öva medan jag är hos morbror. -Behöver jag öva?
Det är ett spel som kräver strategier.
Vi kommer att kunna ha bättre matcher om du övar lite.
Okej, jag ska försöka.
-Vad? Fortsätt spela. -Okej.
Det är min tur.
Hallå?
Hej, kommissarien.
Jag förstår. Jag var faktiskt också nyfiken över det.
-Kommer förlikningsavtalet ändra domen? -Ja.
När det kommer till att döma, är förlikningsavtalet det viktigaste.
Han kommer att hållas kvar ett tag.
Men efter rättegången kan han få komma ut på övervakad frigivning.
-Jag är så glad att höra det. -Ja.
Jag tror att ärendet snart kommer att avslutas.
Är du ledig för att äta middag imorgon?
Jag har varit så upptagen sen vår dejt.
Okej.
Jag kan göra det eftersom Min-ho ska åka till min bror med min mamma.
Var ska vi träffas?
Kom hem till mig, vet ja. Jag vill laga middag åt dig.
Okej. Det låter bra.
Okej.
IDÉER FÖR DEJTER: RULLSKRIDSKOBANA, BIO, SPELHALL
Hej, Ju-ri!
-Du är här. -Ja.
Du skulle tänka på en idé för en dejt. Har du bestämt dig?
Nej. Det är ju så svårt.
Var kan vi njuta av en kul dejt när ingen får se oss?
Om du inte kan komma på nåt, kan vi väl ta in på motell?
Vad? Det är lite…
Ganska avvisande, va?
Det här är lite konstigt. Jag ville ju ha en avslappnad relation.
Det är inte det. Alla motell i området ägs av min mamma.
Jag brukade ta in betalningen. Du ville ju inte att folk skulle få veta.
Om vi tar in på motell, kommer alla att få veta genast.
Så oavsett om det är avslappnat eller ej, kommer vi inte att kunna gå på dejt.
Det är inte som att en hemmadejt är en valmöjlighet.
Jag kommer på nåt.
Vi kan väl ha en snabb dejt i förrådet
som förra gången, så länge?
Nej. Jag måste gå till kontoret. Kontakta mig när du har tänkt klart.
Vänta, Ju-ri.
Men jag har ju gjort i ordning allt.
Produktbeskrivning?
Ja. Jag tycker att vi borde börja förbereda broschyren
som jag nämnde förra gången.
Vi har en massa att göra,
så vi borde skriva beskrivningarna i förväg.
-Jag förstår. -Okej.
Vi borde ta produkterna och skriva en beskrivning för var och en. Hemma.
Ja. Det blir enklare om ni tar liknande produkter.
Välj ni först, så tar jag de som blir över.
Föreståndaren är bäst!
-Jag tar produkterna för män. -Tar du produkterna för män?
Jag tar gelen och massageoljan.
Jag sålde de här bäst när jag marknadsförde dem.
Då tar jag underklänningen.
Jeong-suk och jag gick ju igenom plaggen, trots allt.
Jag presenterar det på det sättet.
-Okej. Jag förstår. -Det blir proffsigt.
Vad? Är det här för män också?
GEUMJE OKSAN FALL FÖR FÖRSVUNNA BARN
Kommissarie Kim gick tidigt för han hade middagsplaner.
-Ska vi gå och ta nåt att dricka? -Vad? Nej.
Jag har nåt jag måste göra. Du borde gå.
Okej.
Förresten,
du är ofta ensam på kontoret nuförtiden.
Det är bara det att jag har jobb kvar att göra.
Jag tror att du har nåt i lådan. Det är anledningen, va?
Du vill inte att kommissarie Kim ska veta. Eller hur?
Hur visste du det?
Jag stannar också kvar ibland och läser den.
Vad?
Om din är utländsk, låt oss dela.
10 SEXTIPS, COLLEGETJEJER
-Försvinn. -Den är jättebra.
-Skynda dig och gå hem. -Den är bra.
-Gå hem nu då! -Seriöst.
Herre jestanes.
GEUMJE OKSAN FALL FÖR FÖRSVUNNA BARN
Yeong-bok, ska jag ta fler saker?
Hon är upptagen med föreståndaråtaganden, så ge dem till mig.
Det är okej. Det är bättre att ha nåt att göra.
Du måste vara upptagen eftersom du har pojkvän.
-Jösses. Ju-ri, har du skaffat pojkvän? -Hur visste du det?
Jag fick en ledtråd när du valde produkterna för män.
Ha så kul med att testa produkterna.
Tja, jag måste hitta nånstans att vara först.
En hemmadejt är trevligt, men våra hem är inte lediga.
Varför är en hemmadejt trevlig?
Tja. Det är enkelt men ändå perfekt om man vill vara nära.
De beter sig som om de bara bjuder in en på en måltid.
Men när man sen är ensamma hemma…
Det kommer att sluta med att ni gör nåt barnförbjudet.
Nåt kommer absolut att hända.
Det kan ju också bara vara en måltid och inget mer.
Vad är grejen med naiviteten? Spela inte så oskyldig.
Seriöst. Du vet hur det går till.
Du är gammaldags.
Det finns så mycket man kan göra hemma.
Kom hem till mig, vet ja. Jag vill laga middag åt dig.
Är hon jungfru Maria?
Poppade det plötsligt ut ett barn?
Barnförbjudet, ja, eller hur?
Vi ska bara ha middag…
BURAMARBLE MONOPOL
…och spela ett brädspel.
Det blir barntillåtet.
Kommissarien.
Vad?
Varför tar han en dusch när han har bjudit hit mig?
Av vilken anledning?
Varför duschade du nu?
Jag måste ju tvätta av mig. Skynda dig och ta en dusch, Jeong-suk.
Hej, du är här.
-Ja. Dörren var öppen. -Jag lämnade den öppen med flit.
Det skvätte sås från maten, så jag tvättade håret.
Jag trodde att du skulle dyka upp vid den här tiden.
Jag förstår.
Du är nog hungrig.
-Jag ska göra pasta. Blir det bra? -Pasta?
-Det är som spaghetti. -Jag förstår. Ja, jag har sett det på tv.
-Jag gör det. Låt det vara. -Det är bara några tallrikar.
Vi bör röja så att vi kan hänga sen. Jag tog med nåt för att roa oss.
-Roa oss? -Ja. Jag har det i väskan.
Snälla, ta fram det och ställ i ordning det.
Okej.
Hittade du det?
Ja.
Säger du
att du tog med de här för min skull?
Du vet inte hur man spelar, va?
Jag kan reglerna bra, så jag lär dig steg för steg.
Åh, kära nån! Varför tog du…
-Herregud. -De här var de enda sakerna i väskan.
Herregud, inte den här väskan. Jag menade den här.
Jag förstår.
-Jag förstår. Buramarble Monopol. -Ja.
-Jag ställer upp det. -Okej.
-Herregud. -Okej.
Jag skulle ha tagit fram det själv. Allt blev så konstigt mellan oss.
Det är för dyrt.
Ms Han.
Sluta med de här konstiga tankarna.
Kommissarien bjöd in mig med rena avsikter.
Ms Han.
-Du måste åka till Hong Kong. -Vad?
Åka till Hong Kong? Vad…
Du rullade tärningen och fick sju.
Tre, fyra, fem, sex, sju. Det är Hong Kong.
Jag förstår. Ja, Hong Kong. Ett, två, tre, fyra, fem… Ja.
-Det här Hong Kong. -Vilken annan mening…
Jag är ledsen.
Jag träffade hemförsäljningsförsäljarna innan jag kom hit.
De sa att nåt är dömt att hända när man är på hemmadejt.
Det är inte som att jag tror att det var din intention.
Det är en löjlig tanke, men…
Jag tycker inte att det är en löjlig tanke.
Vad?
Den där saken som är dömd att hända på en hemmadejt…
Jag vill det också.
RESTAURANG OKSAN
Tack för maten.
Det här godiset är det godaste de har.
-Men du sopade rent på alla tallrikar. -Herregud.
Mamma.
Skulle det vara okej om jag flyttade?
Varför så hastigt?
Mitt jobb ligger så långt bort så det är utmattande.
Är det inte en tio-minuterspromenad?
Även en tio-minuterspromenad kan vara utmattande ibland.
Jisses, det kan inte vara mer utmattande än att ha en son som dig.
Jösses, sluta prata nonsens. Här, ta en godis.
Just det. Ska inte du på en resa utomlands med pappa snart, mamma?
Jo. Vi åker till Kina med medlemmarna från The Royal Club nästa vecka.
Jag åker till Seoul nästa vecka i affärer. Då kommer Dae-geun att vara ensam.
-Vad? Är det sant? -Varför är du så förvånad?
Vad? Tror du att jag tänker låta dig svälta?
Oroa dig inte. Jag ska göra en stor gryta med benbuljongssoppa innan jag åker.
Tack, mamma. Tack så mycket.
Vad är det med dig? Du gillar inte ens nötköttsbenssoppa. Seriöst.
Det är inte sant. Jag gillar det. Jag är galen i det.
Är det sant? Är du galen i det?
HUR MAN ANVÄNDER EN PISKA
-Det här var allt som fanns i väskan. -Herregud.
Oj, vad rädd jag blev!
"Så lätt som möjligt."
HONG KONG 80 000 WON
Hallå? Ja, chefen.
Nu?
Jag pratade nyligen i telefon med Yeong-hos mamma,
som driver en hanbok-butik i Yeongeup.
Hon sa att en kommissarie frågade henne om fallet med de försvunna barnen
för han letade efter sina föräldrar.
Bara jag visste om det, så du behöver inte oroa dig.
Jag kunde inte sluta tänka på det,
så jag kontaktade en yngre polis som undersökte fallet med mig.
Han sa nåt konstigt.
Det finns ett barnhem i Yeongeup.
Det stängde nyligen eftersom direktören gick bort.
Efter direktörens bortgång avslöjades dolt material.
Han sa att de verkade vara kopplade till fallet med de försvunna barnen.
Det här är materialet.
Varför tror han det?
Barnhemmet i Yeongeup skickade ca 20 barn till internationell adoption.
Men elva av dem var inte från barnhemmet.
Det finns inga akter om deras antagningar.
Man hittade bara deras adoptionsansökningar.
Har adoptionsansökningarna foton på barnen?
Bara några få.
De ser alla likadana ut eftersom de alla var nyfödda.
Det är svårt att skilja dem åt eftersom fotona är svartvita.
Men som tur är, är den här treåriga flickans foton tydliga.
Slå en kik.
Det är samma flicka, väl?
Det är stor risk att de andra barnen också blev kidnappade.
Finns det någon information om vem som tog emot dessa barn?
Nej, men… Herregud.
Det stod ett pris på barnens akter.
Det var 10 000 won per barn.
TIOTUSEN WON
På 60-talet var det en rejäl summa.
Dessa barn bodde i de glesbefolkade bergen,
så det fanns inga vittnen alls.
Fanns det ingen annan länk mellan offren?
De kanske föddes på samma sjukhus.
Det var ovanligt att föda på ett sjukhus på den tiden.
De hade faktiskt samma barnmorska.
-Men hon hade ett vattentätt alibi. -Vet du var hon bor?
Ursäkta.
Hej, jag är kommissarie Kim Do-hyeon från Geumje polisstation.
Jag skulle vilja ställa några frågor. Har du en stund?
Är det så,
att du är här för den där incidenten?
Jag tänkte väl att nån skulle dyka upp.
För trettio år sen försvann det barn från Geumje och Oksan.
Jag hörde att du var deras barnmorska. Vet du nåt om det?
Vem är du?
Mor!
Är det så,
att du är här för den där incidenten?
-Jag tänkte väl att nån skulle dyka upp. -Jösses, nu är du igång igen!
Varför säger du så när jag besöker dig varje dag?
Hon har Alzheimers. Förresten, vem är du?
-Jobbade du som barnmorskeassistent? -Ja. Det var 20 år sen.
Tjugo år? Var det nån annan som gjorde det före dig?
Ja, jag hörde att det hade funnits en annan assistent.
-Hur var det namnet, nu igen? -Ok-yeops mamma.
Jösses, kommer du ihåg?
Hennes sinne blir klart då och då.
Sa du Ok-yeops mamma?
Ok-yeops mamma.
Hon sa att hon öppnade en rörelse i centrum.
Hon bad mig hälsa på.
Minns du vilken typ av rörelse det var?
Vem är du?
En kvinna i 50-60-årsåldern med en son som heter Ok-yeop.
Och hon driver en rörelse i Geumjes centrum.
-De är de ledtrådar vi har. -Ja.
Eftersom hon har Alzheimers, är det inte säkert. Men vi borde kolla.
Ok-yeop är inget vanligt namn,
så jag kommer att gå igenom ID-korten för de boende jag har undersökt.
Jag går och hjälper till efter att jag har frågat runt.
-Okej. -Okej.
-Herregud. -Varsågod och ät.
-Då så. Ta en. -Det ser jättegott ut.
Hejsan.
-Hej. -Välkommen. Slå dig ner.
Är du här för försäljning?
Tack. Jag är här för att fråga en sak, inte för att sälja.
-Jag förstår. -Har ni hört namnet Ok-yeop?
-Han är en man i 20-årsåldern. -Oh-gyeop? Som "Oh" i "Oh, no"?
-Herregud. -Nej. Det är "Ok", som i "Okej".
-Jag förstår. Ok-yeop. -Ok-yeop.
-Jag har aldrig hört det namnet förut. -Samma här.
Det är ett väldigt ovanligt namn, så ingen kan glömma det.
Men jag har ingen aning.
-Inte jag heller. -Precis.
Varför letar du efter den här mannen?
Tja…
Det är så
att nån jag träffade under hemförsäljning pratade om Ok-yeops mamma.
Jag hade aldrig hört det namnet.
Ok-yeops mamma?
Sun-ae, som har bott här längst, känner ingen med det namnet,
så han kan inte vara nån härifrån.
Hördu, kan du sluta säga att jag har bott här längst?
Folk kommer tro att vi är lika gamla.
Lika gamla? Visst.
-Sluta skoja. -Jag skojar inte.
Säg mig: Vem ser yngst ut?
-Jag vet inte. -Låt oss räkna rynkorna.
Vem har flest rynkor?
Vem ser yngst ut?
-En, två, tre, fyra, fem… -Jag har inte många rynkor.
-Jag ska ge mig av nu. -Okej.
-Tack. -Visst.
-Hejdå. -Hejdå.
-Men du har bott här länge. -Hejsan.
Jag borde också gå.
Jag vill fråga dig en sak.
Känner du nån som heter Ok-yeop?
-Ok-yeop? -En man i 30-årsåldern…
Hans mor…
Det är inte logiskt att det inte står i flytthandlingarna.
-Kan du har fått namnet om bakfoten? -Nej, jag tror inte att det är det.
Imorgon ska jag kolla…
Vad? Vad händer?
Vad är det ni döljer, eftersom ni slutade prata?
Vi döljer ingenting.
-Vi pratade om ett fall. -Vilket fall?
-Mill… -Bilreparation…
Ni döljer nåt.
-Vi är ett team. Låt oss jobba ihop. -Glöm det!
-Det är ett hemligt projekt. -Hur kan du ha
ett hemligt projekt med honom, när jag är hans överordnade? Varför?
Det är…
Du kan inte hålla nåt hemligt.
-Vi får prata sen. -Okej.
-Kommissarie Na. -Vad?
Det handlar om arvstvisten i familjen som driver en tapetbutik.
-Vad är det med den? -Barnet till den andra frun dök upp.
Vilken röra!
Men vi kan inte bekräfta det i folkbokföringen.
Kolla familjeregistret.
Det visar både den andra fruns barn och de avlidna personerna.
GEUMJE STADSHUS
KANG OK-YEOP FÖDD 1960-11-24, DÖD 1961-02-28
Det betyder att han gick bort för 30 år sen.
FAR: KANG DEOK-PAL MOR: CHO SUN-AE
Cho Sun-ae?
Att skriva tillsammans känns som en skrivtävling.
Det var svårt att skriva ensam. Jag kom inte upp i fart heller.
Herregud. Du skrev en hel del, Yeong-bok.
-Jösses. -Herregud.
Jag kanske inte ser så ut, men jag gillade att skriva i skolan.
Får jag läsa ditt.
-Vill du det? -Ja.
Visst, varsågod.
"Den här underklänningen, som är röd som en vallmo,
är 'perpekt' för att visa upp din sexighet."
-Varför skrattar du? -Vad?
Yeong-bok, vad är "perpekt"? Det låter inte klokt!
-Vad? Är det inte "perpekt"? -Så kul.
Åh, här.
PERFEKT
Jag förstår.
Jag sa ju att jag inte är så välutbildad.
-Ju-ri, du skrev också fel. -Vad? Var?
Var?
"Det är en ringformad produkt som ger tillbaka
en mans självsäkerhet och makt.
Trä på under 'erekt' och lämna den på nära kroppen."
Den här delen.
Det heter inte "erekt".
Det heter "erektion".
"Erektion."
Vad pinsamt!
Du begick också ett misstag. Du är inte bättre.
Men varför är det "erektion"?
Ärligt talat, män bär denna produkt och får en…
Ju-ri, det är "erektion".
Man behåller erektionen.
Vad?
-Okej. -"Erektion."
När man tänker på det, är inte problemet våra skrivfärdigheter.
Vi borde börja med basgrammatik.
Ms Oh kan korrekturläsa det vi skrivit.
Ja, precis. Skriv fritt utan att tänka på grammatik.
-Vad trevligt. -Jag fixar allt.
Okej.
Jag är nästan klar, så jag går och köper nåt att dricka åt oss.
-Gör du? Då vill jag ha Skoll. -Skoll.
-Jag vill ha Tabom. -Tabom?
Jag vill ha BB Col.
-BB Col. Skoll, Tabom och BB Col. -Ja.
Tack.
-Och pengar? -Jag har.
Just det.
MYNTTELEFON
Chefen på kvinnoklubben? Det är jag, Han Jeong-suk.
Du sa att jag skulle ringa dig.
Ja.
Finns det nån man häromkring i 30-årsåldern som heter Ok-yeop?
Hans mor är i 50-60-årsåldern.
Jag förstår.
Ja. Okej.
Kan du sluta?
Ma'am.
Du letar efter Ok-yeops mamma. Sluta med det. Det är meningslöst.
Vad menar du?
Han är död.
-Vad? -Jag pratar om Ok-yeop.
Han dog för 30 år sen i nån sjukdom.
Jag vet inte vad det här handlar om, men sluta.
Måste du besvära kvinnan som försöker hantera förlusten av ett barn?
Känner du Ok-yeops mamma?
-Jag vet inte. -Snälla, berätta.
Jag måste kolla nåt.
Tja…
STAR HYRVIDEO
Det är jag.
Ja, jag är Ok-yeops mamma.
-Varsågod och drick. -Okej.
Så, från 1961 till 1965
jobbade du som barnmorskeassistent?
Ja.
Efter att ha förlorat Ok-yeop, kändes mitt hjärta så tomt.
Som volontär kunde jag hjälpa kvinnor att föda barn.
Jag var tvungen att göra nåt för att samla mig.
Vet du hur mitt barn dog?
En förkylning.
Det var bara en förkylning med feber.
Han behövde bara få behandling på sjukhuset,
men vi hade inte råd.
Hela natten försökte jag lindra febern
genom att torka av hans kropp med en våt handduk.
"Älskling, gå inte. Förlåt."
"Gå inte."
Men
hans kropp blev slapp.
Han var en liten bebis som knappt var 100 dagar gammal.
Jag begravde honom och åkte hem.
Förlåt. När jag tänker på den tiden…
Det är okej.
Det är ju så
att du startade en rörelse två år efter att ditt barn hade gått bort.
Om jag får fråga, hur kunde din ekonomiska situation förbättras så,
när du inte hade råd med sjukhusavgift?
Det gick dessutom bara två år.
Min man jobbade hårt… Han var arrendator.
Inte ens med din lön som barnmorskeassistent,
hade ni haft råd med såna utgifter.
Det finns en historia bakom.
Jag ska berätta allt för dig från och med nu.
Herregud, jag vet inte var jag ska börja.
Just det.
Kommissarien, jag…
Jag tog faktiskt de där barnen.
Gode Gud, låt alla dessa barn
vara friska och lyckliga.
Snälla, vaka över dem så att de kan bli viktiga människor.
Det här är min dagliga rutin.
Jag ber för barnens hälsa och lycka.
Tycker du att det låter logiskt?
Du kidnappade barn och sålde dem för pengar.
Jag gjorde det inte för pengar.
Vartenda ett
av dessa barn
kom från utfattiga familjer…
ÖKNING AV INTERNATIONELLA ADOPTIONER
…precis som min Ok-yeop.
De familjerna hade inte råd med sjukhus om deras barn blev sjuka.
Hur skulle nån kunna vara lycklig om man växte upp i en sån familj?
Jag tycker
att jag räddade de barnen.
"Räddade"?
Jag ogillade mina föräldrar hela livet.
"Varför övergav de mig?"
"Varför skaffade de mig från första början?"
Jag visste inte att det var du som gjorde det.
Vad? Räddade du mig?
Du har fel.
När jag skickade iväg änglarna
satte jag en pytteliten korstatuering i deras pannor,
så att jag skulle kunna känna igen dem senare i livet.
Men du har inget i pannan.
Jag har ett brännskadeärr på armen.
Jag har haft det sen jag blev lämnad på barnhemmet.
Då är du definitivt inte en av dem. Jag älskade och vårdade mina bebisar.
Du verkar också vara ett adoptivbarn.
Du växte upp och blev en bra man. Varför är du så full av ilska?
-Nej, jag… -Här.
Jag ska be nu.
Även om jag skulle lämna allt,
borde jag ta mina foton på mina bebisar.
Ms Cho!
Snälla, ms Cho, kom ut en stund!
Ms Cho, du är därinne, eller hur?
Ms Cho!
Vad?
STÄNGT FÖR DAGEN
Vad för dig hit?
Såg du inte skylten som säger "Stängt för dagen"?
Jag måste fråga dig en sak akut.
Jaha, jag var precis på väg ut. Ska vi prata medan vi går?
Vänta.
Det här är kommissariens.
Har kommissarien varit här?
Var är han?
Tala om det för mig!
Kommissarien!
Åh, nej.
Kommissarien.
Jeong-suk.
Det är bra nu. Nu tar vi oss ut härifrån.
Var försiktig.
-Släpp! -Herregud!
Vad gör du? Hördu!
Släpp!
Du kan inte gå nånstans!
-Släpp! -Herregud.
Det är över, ms Cho Sun-ae.
Du är häktad för kidnappning av barn i Geumje och Oksan
och illegal internationell adoption.
-Kidnappade du barn? -Nej, inte jag.
-Är det sant? -Släpp!
-Håll fast hårt! -Släpp!
GEUMJE SJUKHUS
Geumjepolisen häktade
förövaren bakom det hemska brottet att kidnappa barn i Geumje and Oksan
och att sätta dem i internationell adoption.
Den misstänkta, ms Cho Sun-ae,
kidnappade barn från fattiga familjer i avlägsna trakter
i samarbete med chefen för barnhemmet
i Yeongeup, förfalskade dokumenten
-och erhöll pengar för adoption. -Ur vägen!
Även om preskriptionstiden har löpt ut,
POLISCHEF SEO HYEON-SIK GEUMJE POLICE STATION
…hon förgiftade kommissarien som var efter henne,
låste in honom och begick anlagd brand.
Hon bör straffas, olaga frihetsberövande och en skada på grund av vårdslöshet.
Mår du bra?
Jag är glad att hon straffas, men jag känner mig bekymrad.
Jag trodde att jag nästan var där.
Tog du mina tillhörigheter?
Ja, jag tog med post. Du har fått ett paket från utlandet.
-Det är från mina adoptivföräldrar. -Jag förstår.
De tömde garaget
och hittade det jag hade på mig när de adopterade mig.
Jag förstår.
Vad? Det finns ett broderi där.
Det skulle kunna vara ditt riktiga namn.
Hursomhelst vet jag säkert att det är en ny ledtråd i mitt fall.
Ms Oh. Yeong-bok. Ju-ri.
-Hej. -Hej.
-Hur mår du? -Jag mår bra. Jag skrivs ut om två dagar.
Jag vill tacka er.
Ni tre hjälpte till jättemycket med att gripa förövaren.
Jösses, det var ingenting.
Vi gjorde bara det Jeong-suk sa åt oss att göra.
Herregud.
-Blev mr Choi utskriven från sjukhuset? -Givetvis.
När vi talar om det, kan ni inte komma hem till mig i helgen?
Jag vill bjuda er på fest för att fira min mans utskrivning.
Just det.
Ni borde komma tillsammans som ett officiellt par.
-Ju-ri, det är inte så. -Okej. Vi går tillsammans.
"Ett officiellt par."
Vad gulligt.
Herregud, varför har du gjort så mycket mat?
-Det är imorgon, va? -Ja.
Min mamma, pappa och syster är alla bortresta.
Huset kommer att vara helt tomt.
Jag tar med produkterna, så förbered dig.
Spring inte omkring. Du rör upp damm.
Du kommer att göra illa dig!
-Lugna ner dig, är du snäll. -Hej.
-Herregud. -Hej.
-Grattis till utskrivningen. -Tack.
Du hade inte behövt.
Låt mig hjälpa till. Vad ska jag göra först?
-Ni är här. -Yeong-bok.
Ms Oh, vi behöver en till grill. En räcker inte.
-En grill. -Jag vet var den är.
Jag satte undan den när vi jobbade. Jag hämtar den fort.
-Varsågod och sitt. -Okej.
Herregud.
Jösses.
Vad?
Vad gör den här här?
…och hittade det jag hade på mig när de adopterade mig.
A VIRTUOUS BUSINESS
Ditt sökande efter dina biologiska föräldrar
hamnade på ruta ett igen.
Jag börjar om igen.
Vad coolt att du är en bra fotograf.
Det är underbart.
Ingen har sagt det till mig förut.
Vad gör ni?
Varför är ni här?
Förresten, du sa att du tidigt hade uteslutit ms Oh.
Får jag fråga varför?
Du är en underbar barnvakt.
-Är det sant? Är jag? -Ja.
Jag hade föreställt att träffa min mor
hundratals gånger.
Det kanske är därför jag mår bättre än väntat.
Undertexter: Martina Sundberg