ЧЕСНИЙ БІЗНЕС
Мене Чон-Сон на таке підмовив.
Я робив усе, як він скаже.
Слухай, Ту-Соку.
-То це співучасник? -Так.
Кім Ту-Сок очолив пограбування і був за кермом машини.
Пак Чон-Сон стояв на сторожі
і був на пасажирському сидінні, коли стався наїзд.
Я могла б тобі простити нещасний випадок.
Але…
як ти міг покинути людину в крові?
Цього я тобі не прощу.
Я…
Пробачте.
Я не попрошу помʼякшення вироку.
Будь ласка, зробіть так, щоб їх покарали по заслузі.
Добре, пані.
А ще я повторю прохання.
Якщо знайдете людину, яка повідомила про наїзд,
будь ласка, дайте мені знати.
Проблема в тому…
Ви знайшли цю людину?
Дзвонив
пан Пак Чон-Сон, чоловік пані Со Йон-Пок.
Що?
Свідок бачив, як він вийшов з машини й зателефонував.
Голос того, хто дзвонив, на записі служби порятунку
збігається з голосом Пака Чон-Сона.
Схоже, він вам не сказав, бо йому було соромно.
Йон-Пок, це я.
Навіщо ти прийшла?
Краще піди подивись, як там пані О.
Ходімо разом.
Вона сказала…
що більше не хоче мене бачити.
Їй буде некомфортно, якщо я прийду.
Звісно, їй може бути некомфортно.
Вона може обуритися.
Але якщо ти нічого не зробиш,
ви з нею можете стати чужими людьми.
Невже тебе таке влаштує?
Авжеж, ні.
Вона для мене дуже важлива.
Якби я могла,
я б на колінах благала мене простити.
Я б щиро просила вибачення.
Але…
Я хочу їй сказати, що в мене були складні обставини…
і благати її вислухати мене тільки один раз.
То піди й скажи їй.
Після того, що сталося, це буде безсоромно з мого боку.
Я не можу з нею розмовляти.
Про це не може бути й мови.
Я матиму розпачливий і жалюгідний вигляд.
А що в цьому поганого?
Хай там які були причини,
ти її образила.
Не сиди з таким виглядом, наче ти вже здалася.
Ти повинна все владнати за будь-яку ціну,
хай навіть подумають, що ти у відчаї чи жалюгідна.
Тільки не ховайся.
ЛІКАРНЯ КИМДЖЕ
А вам сьогодні не поміняли сорочку.
Сорочку?
Так.
Сестра щовечора брала йому нову сорочку, бо він дуже пітніє.
Казала, що він має лягати в чистому.
То не його сестра. Ми з нею не родичі.
Я так подумала, бо здалося, що вони дуже близькі люди.
Кровʼяний тиск у нормі.
Будь ласка, повідомте, якщо болітиме голова.
-Добре. -Дякую.
Добре, що тиск у нормі.
Ти в порядку?
Ти про що?
Ти сказала, що не хочеш їх знати.
Я чув, що за кермом машини був інший чоловік.
Хай там як, він викликав швидку.
Як ти можеш таке казати в такому стані?
Ти ледь не загинув!
Відшити цих чужих жінок — невелике діло.
Я розумію.
Я не святий,
і мені було дуже сумно.
Але…
мені здається, вони не чужі
для тебе.
Ти не така людина,
що легко відкривається іншим.
Але їм ти відкрилася
і зблизилася з ними так, наче вони твоя рідня.
Напевно, ти зблизилася з ними не без причини.
Не без причини, аякже.
Не треба про них говорити.
Я попрошу нову сорочку.
Ось, будь ласка.
Дякую вам.
Мамо, можна я піду куплю фруктовий лід?
Авжеж.
О, ура!
А куди тато поїхав на заробітки?
Я ж вам казала — за кордон.
Точно.
От би він привіз подарунків — одяг чи сумку.
За кордоном він багато заробить, тому подарунки будуть обовʼязково.
Мамо.
Що?
Тато ж не на заробітки поїхав?
Ти щось почула?
Коли тата кілька років не було,
я здогадувалася,
що він не на заробітках.
Думаю, цього разу все так само.
-Ом-Чі. -Я в порядку.
Я ж знаю, який тато добрий до нас.
Просто…
Я хотіла тобі сказати, щоб ти знала.
У дитинстві я нічого не розуміла.
Але тобі, напевно, тяжко було тримати все в собі.
Дякую за те, що була сильною і захищала нас попри все.
Я пишаюся тобою.
Пишаєшся, аякже.
Мамо.
Так?
Доки тато відсидить і повернеться,
тримаймося разом.
На твоєму боці вже є одна людина, тому не розкисай.
Ти вже така доросла.
Така доросла дівчинка.
Моя люба, ти вже дуже доросла.
Що?
Алло.
Так, Йон-Пок.
А де рушник для посуду?
Йон-Пок прала його щодня,
акуратно згортала і клала в шухляду біля кушетки.
Пані О.
Пані О, я хочу вам щось сказати.
Ви взагалі чули, що я сказала?
Ідіть звідси.
Пані О.
Приділіть мені, будь ласка, хвилинку.
Я маю доглядати чоловіка.
Зі мною все добре.
Все одно я збирався поспати. Піди поговори.
Пані О.
Я так боялася за дітей,
що не могла чітко думати.
Але спочатку я не знала…
Забудь.
Кажи, чому насправді прийшла.
Добиватися помʼякшення вироку?
Ні. Я не тому прийшла.
А нащо тоді?
Я ж сказала, що більше не хочу тебе бачити.
То чому ти тут щось белькочеш?
Познущатися вирішила?
Ні, все зовсім не так.
Я просто…
Просто…
Я просто хотіла б…
Сподівалася…
що вам так сильно не болітиме.
Я не така безсоромна, щоб просити вашого прощення.
Але якби ви могли мене зрозуміти хоч на стілечки,
тоді біль, який вас мучить, міг би трохи ослабнути.
Ось чому я тут.
Я не знаю.
Оскільки дружба вже скінчилась, я не відчуваю особливого болю.
Годі самовпевнено турбуватися, не лізь не у свою справу.
Пані О.
Чому ти не все розповідаєш?
Людиною,
яка в той вечір викликала швидку моєму чоловікові,
був твій чоловік.
Хай там як, він винуватий у тому нещасному випадку.
Я думала, це не важливо.
І якби я про це згадала,
ви б, напевно, подумали, що я прийшла домовлятися.
Тому…
Добре, що в тебе є совість.
Пані О…
Йон-Пок.
Йон-Пок!
Йон-Пок! Що з тобою?
Живіт…
Відведи мене до гінеколога.
Гінеколога?
Йон-Пок, ти вагітна?
Так.
Так не піде. Я викличу допомогу.
-О, ні. -Чон-Сук.
О ні.
Йон-Пок, дихай глибоко.
Дихай. Отак, правильно.
Що нам робити? Сядьмо сюди.
Тримайся.
Вставай!
-Що? -Ти не хворий!
Учора ти грався з дівчиною у квача!
Бігом!
Добре.
Йон-Пок.
Йон-Пок, сідай сюди. Ти зможеш.
Тримайся міцно, Йон-Пок.
З дороги!
Відійдіть! Це невідкладно!
Пропустіть!
Дайте дорогу!
З дороги! Отак.
Біль в області таза.
Таке буває, коли кістки й сухожилля рухаються чи розтягуються
через плід.
Біль може посилюватися залежно від стану матері.
Ну… А з дитиною все добре?
Так. На УЗД проблем не виявлено.
Трохи відпочиньте, і можете йти додому.
Добре.
Дякуємо.
Слава богу, Йон-Пок.
Слухай.
Треба було мені одразу сказати, що ти вагітна…
Я розумію, чому ти не могла.
Якби я знала, то не наговорила б таких прикрих слів.
Чому ти знову плачеш?
Я ж нічого такого не сказала.
Я…
Я краще за всіх знаю,
яка ви добра.
Зрозумій правильно.
Мені тебе зовсім не жаль.
Мені жаль дитинки.
Дитина невинна.
Пані О, мені дуже шкода.
Я все життя тепер спокутуватиму.
Не плач.
Я тобі ще не простила.
Добре.
Це полегшення, правда?
ЛІКАРНЯ КИМДЖЕ
Справді.
Я все життя спокутуватиму те, що заподіяв вам.
Я щиро жалкую.
Простіть.
Словами ти не відбудешся.
Я дам тобі шанс належним чином віддячити мені в майбутньому,
тому готуйся.
Так, пане.
Я зроблю все, що ви мені накажете.
Будь-що, коли завгодно.
Так, усе зроблю.
Я передам мирову угоду разом з матеріалами справи.
Мабуть, нелегко було, але ви прийняли рішення за кілька днів.
Дякую вам.
Прошу, подбайте, щоб люди не дізналися про цю справу.
Якщо підуть чутки,
діти Йон-Пок страждатимуть.
Я просив усіх, щоб не розказували, але попереджу ще раз.
Дякую вам.
Так.
Ви недавно позичили мені свою хустинку.
-Вибачте, що тільки зараз повертаю. -Нічого.
А це я приготувала для вас подарунок.
Що ви, не треба.
Це я сама зробила. Нічого особливого.
Дякую.
Це мишка? Дуже мила.
Кролик.
Вибачте.
Нічого.
Це мій гаптований підпис.
Багато хто помилково приймає за мишу.
Дякую.
Це кролик.
БУРАМАРБЛ
Раз, два… О ні.
Що? Мамо, ти знов у власності Тон-У.
-Це готель. -Це Мадрид.
Це власність з готелем, тому плата — 1,2 мільйона вон.
Кажеш, 1,2 мільйона вон? О ні. Мені 30 000 не вистачає.
На жаль, ви збанкрутіли.
Добре. Ви ще пограйте.
А я зберу речі Мін-Хо, бо завтра він їде в гості до дядька.
-Добре. -Гаразд.
Обовʼязково попрактикуйся, поки я буду в дядька.
Мені треба практикуватися?
У цій грі потрібне стратегічне мислення.
Нам буде цікавіше грати, якщо ви трохи потренуєтеся.
Добре, я постараюся.
-Що? Ну, грайте. -Добре.
Моя черга.
Алло.
Вітаю, детективе.
Зрозуміло.
Мені теж було цікаво.
А мирова угода вплине на вирок?
Так.
Коли йдеться про вирок, мирова угода — це головне.
Він трохи побуде в слідчому ізоляторі.
Але після суду його можуть звільнити умовно-достроково.
Я дуже рада це чути.
Так.
Я думаю, що невдовзі цю справу буде закрито.
Повечеряємо завтра разом?
Після нашого побачення я був дуже зайнятий.
Добре.
Я зможу, бо завтра Мін-Хо з мамою поїдуть у гості до мого брата.
Де зустрінемося?
Може, прийдеш до мене? Я приготую тобі вечерю.
Добре. Чудова ідея.
Добре.
ІДЕЇ ДЛЯ ПОБАЧЕННЯ: РОЛЕРДРОМ, КІНОТЕАТР, ІГРОВІ АВТОМАТИ
Привіт, Чу-Рі.
-Ти прийшла. -Так.
Ти сказав, що подумаєш про побачення. Вже вирішив?
Ні.
Ти знаєш,
це так важко.
Де можна цікаво провести побачення так,
щоб не бачили інші люди?
Якщо ти нічого не придумав,
може, підемо в мотель?
Що? Це трохи…
Так зневажливо.
Мені трохи ніяково.
Я казала, що хочу легких стосунків.
Я не про це.
Усі мотелі в районі належать моїй мамі.
Раніше я збирав орендну плату.
Ти не хотіла, щоб поповзли чутки.
Якщо піти в мотель, звістка одразу пошириться.
Тобто легкі в нас стосунки чи ні, на побачення ми піти не зможемо.
Варіанту зустрічатися вдома у нас нема.
Я щось придумаю.
А поки що, може, ми
влаштуємо собі швидке побачення в комірчині,
як того разу?
Ні. Мені треба в офіс.
Звʼяжися зі мною, коли щось придумаєш.
Чу-Рі, зачекай.
Але я все підготував.
Опис товару?
Так. Думаю, нам пора готувати буклет,
про який я говорила того разу.
Попереду в нас багато роботи,
тому заздалегідь маємо написати ці описи.
-Зрозуміло. -Добре.
Тобто виберемо собі товари й удома напишемо до кожного характеристику.
Так. Буде легше, якщо візьмете собі подібні товари.
Ви обирайте перші, а я заберу все, що залишиться.
Менеджерка філії в нас чудова!
Я візьму товари для чоловіків.
-Ти візьмеш товари для чоловіків? -Так.
Я візьму гель і масажну олійку.
У мене це продається найкраще.
Тоді я візьму собі пеньюар.
Зрештою, ми з Чон-Сук вивчали предмети одягу.
Я розкажу про це так.
-Добре. Зрозуміло. -Так буде професійно.
Що? Це ще й для чоловіків?
КИМДЖЕ, ОКСАН, СПРАВА ЗНИКЛИХ ДІТЕЙ
Детектив Кім рано пішов, у нього плани на вечерю.
Ходімо хильнемо по чарочці?
Що? Ні.
У мене ще робота. А ти йди.
Добре.
До речі,
ви стали багато часу проводити в офісі.
Просто в мене ще є робота.
А я думаю, у вас там щось у шухляді.
Причина в цьому, так?
-Що? -Ви не хочете, щоб детектив Кім знав.
Правильно?
Як ти дізнався?
Я теж іноді залишаюся і почитую.
Що?
Якщо у вас іноземне, пропоную ділитися.
10 СЕКСІ-РУХІВ, СТУДЕНТКА
Ану вимітайся.
Дуже якісне читво.
-Бігом додому. -Хороше.
-Іди вже нарешті додому! -Я серйозно.
От уже на мою голову.
КИМДЖЕ, ОКСАН, СПРАВА ЗНИКЛИХ ДІТЕЙ
Йон-Пок, мені взяти ще кілька предметів?
У неї ще обовʼязки менеджерки, тому давай мені.
Та не треба. Добре, коли маєш чим зайнятися.
А ти ж, напевно, зайнята, бойфренд у тебе є.
Ого. Чу-Рі, в тебе зʼявився хлопець?
Як ти знаєш?
Здогадалася, коли ти взяла товари для чоловіків.
Насолоджуйся тестуванням.
Мені треба ще знайти нам місце.
Удома було б непогано, але і в нього, і в мене зайнято.
А чому вдома непогано?
Ну… Це просто,
але ідеально для фізичного контакту.
Вони вдають, що запрошують тебе на вечерю.
Але коли ви опиняєтеся наодинці,
у будинку…
Усе закінчиться як у фільмі для дорослих.
Між вами щось точно буде.
Може, це просто вечеря, більш нічого.
Що за наївність?
Не вдавай невинну.
Справді. Ти ж знаєш, як буває.
Ти старомодна.
Удома можна багато чим займатися.
Може, прийдеш до мене? Я приготую тобі вечерю.
Вона Діва Марія чи що?
Дитина з неї просто вискочила?
Та ну, фільм для дорослих.
Ми просто повечеряємо…
БУРАМАРБЛ
…і пограємо в гру.
Буде фільм для різного віку.
Детективе.
Що?
Чому він миється в душі, коли запросив мене?
Навіщо?
Чому ти ходив у душ?
Я ж повинен був помитися.
Ти, Чон-Сук, теж швиденько збігай у душ.
Ти прийшла.
Так. Двері були відчинені.
Я навмисно не замикав.
Забризкався соусом, поки готував, тому помив голову.
Так і подумав, що ти в цей час прийдеш.
Я зрозуміла.
Ти, мабуть, голодна.
Я готую пасту. Любиш таке?
Пасту?
Це як спагеті.
Зрозуміло. Я бачила таке по телевізору.
Я сам помию. Не треба.
Та це ж лише кілька тарілок.
Усе перемиємо й будемо вільні.
Я принесла дещо для розваги.
Розваги?
Так. У мене в сумці.
Будь ласка, дістань і розклади.
Добре.
Знайшов?
Так.
То ти кажеш,
ти принесла це для мене, так?
Ти не вмієш грати?
А я добре вмію, я тебе навчу, крок за кроком.
Ой, жах!
Чому ти…
Ну треба ж таке.
У сумці було тільки це.
Лишенько, не в цій сумці.
Я мала на увазі цю.
Зрозуміло.
-Ясно. «Бурамарбл». -Так.
-Я розкладу. -Добре.
-Це ж треба. -Добре.
Треба було самій дістати. Тепер так ніяково.
Задорого.
Чон-Сук.
Відкинемо дурні думки.
Детектив запросив мене з чистими намірами.
Чон-Сук.
Тобі треба в Гонконг.
Що?
У Гонконг? А що ти…
Ти кинула кості, й випала сімка.
Три, чотири, пʼять, шість, сім. Це Гонконг.
Ясно. Так, Гонконг.
Раз, два, три, чотири, пʼять… Так.
У цей Гонконг.
А який ще…
Вибач.
Перед цим у мене була розмова з торговими агентками.
Вони сказали, що неодмінно щось буде,
якщо йдеш на побачення додому.
Я зовсім не думаю, що в тебе такі наміри.
Безглуздо про таке думати, але…
Я не думаю, що це безглуздо.
Що?
Те, що неодмінно має статися на побаченні вдома…
я цього теж хочу.
РЕСТОРАН «ОКСАН»
Дякуємо за частування.
Цукерка в них — найсмачніша страва.
Але ти зʼїла все, що подали.
А де я дінуся?
Мамо.
А можна мені кудись переїхати з дому?
Чого раптом?
Робота далеко, я втомлююся.
А хіба там не десять хвилин пішки?
Навіть десятихвилинна прогулянка буває виснажливою.
Нема нічого виснажливішого, ніж мати такого сина, як ти.
От уже. Не мели дурниць.
На. Зʼїж цукерочку.
Точно. Мамо, а ви з татом скоро їдете за кордон, так?
Так. На тому тижні поїдемо в Китай з членами Королівського клубу.
А я на тому тижні їду в Сеул у справах.
Тоді Те-Кин залишиться сам удома.
Що? Справді?
А чого ти такий здивований?
Що? Думаєш, я залишу тебе голодним?
Наварю каструляку кісткового бульйону перед відʼїздом, не бійся.
Дякую, мамочко. Дуже тобі дякую.
Що з тобою? Ти ж не любиш кісткового бульйону.
Справді.
Неправда. Люблю. Фанатію від нього.
Справді? Фанатієш?
ЯК КОРИСТУВАТИСЯ БАТОГОМ
У сумці було тільки це.
Лишенько.
Злякалася.
«Якомога легше».
ГОНКОНГ, 80 000 ВОН
Алло.
Так, капітане.
Зараз?
Недавно я розмовляв по телефону з мамою Йон-Хо,
тією, в якої крамниця одягу ханбок в Йонипі.
Вона сказала, що якийсь детектив розпитував її у справі зниклих дітей,
бо шукав своїх батьків.
Про це знаю тільки я, не турбуйтеся.
Я ніяк не міг позбутися цієї думки,
тому звернувся до молодшого слідчого, який працював над тією справою зі мною.
Він сказав щось дивне.
У Йонипі є сиротинець.
Нещодавно його закрили у звʼязку зі смертю директора.
І після цієї смерті випливли таємні матеріали.
Полісмен каже, що вони начебто повʼязані зі справою зниклих дітей.
Ось вони,
ці матеріали.
Чому він так вирішив?
Йонипський притулок відправив близько 20 дітей за кордон на всиновлення.
Але одинадцятеро були не з притулку.
Немає документів про їхнє зарахування.
Знайдено лише заяви про всиновлення.
А в тих заявах є фотографії дітей?
Усього декілька.
Вони всі схожі, бо були немовлятами.
Їх важко розрізнити — всі фото чорно-білі.
Але, на щастя, тут є чіткі фотографії цієї трирічної дівчинки.
Погляньте.
Та сама дівчинка, правда?
Цілком імовірно, що інших дітей теж викрали.
А є інформація про людину, яка привела цих дітей?
Ні, але… От лихо.
У дитячих матеріалах було записано ціну.
Ця ціна — 10 000 вон за дитину.
ДЕСЯТЬ ТИСЯЧ ВОН
У 1960-ті то була кругленька сума.
Ці діти жили в малонаселених горах,
тому й свідків не було жодних.
А іншого звʼязку між жертвами не було?
Може, народилися в одній лікарні.
У ті часи мало хто народжував у лікарні.
Хоча повитуха в них була та сама.
Але в неї надійне алібі.
Ви знаєте, де вона живе?
Перепрошую.
Добридень, пані.
Я детектив Кім То-Йон з поліції Кимдже.
Маю кілька питань. Можна хвилинку вашого часу?
А ви часом
не з приводу того випадку прийшли?
Я так і думала, що хтось прийде.
Тридцять років тому в Кимдже й Оксані почали зникати діти.
Я чув, що ви були їхньою повитухою.
Вам що-небудь про це відомо?
Хто ви?
Мамо.
А ви часом
не з приводу того випадку прийшли?
Я так і думала, що хтось прийде.
Ти знову завелася.
Чому ти це повторюєш щодня, коли я приходжу?
У неї хвороба Альцгеймера.
До речі, а ви хто такий?
Ви працювали помічницею повитухи?
Так. Це було близько 20 років тому.
Двадцять років?
А до вас цим хтось займався?
Так, я чула, що була інша помічниця.
Як же її звали?
Мама Ок-Йопа.
Ого, ти памʼятаєш?
Інколи її розум прояснюється.
Ви сказали, мама Ок-Йопа?
Мама Ок-Йопа.
Вона казала, що відкрила бізнес у центрі.
Запрошувала до себе.
А не памʼятаєте, що то за бізнес?
Хто ви?
Жінка, років 50–60, має сина, якого звати Ок-Йоп.
А ще в неї бізнес у центрі Кимдже.
Такі в нас є зачіпки.
Так.
У повитухи хвороба Альцгеймера, тому це не точно. Але треба перевірити.
Ок-Йоп — не таке поширене імʼя,
тому я перегляну особи жителів зі свого розслідування.
А я допоможу, але спершу порозпитую.
-Добре. -Добре.
-Нічого собі. -Їж давай.
-Добре. Бери шматок. -Наче смачне.
Добрий день.
-Привіт. -Ласкаво просимо. Сідай.
Ти прийшла торгувати?
Дякую.
Я прийшла не торгувати, а розпитувати.
Ясно.
Ви чули таке імʼя — Ок-Йоп?
Це чоловік, йому за 30.
О-Йоп? Це як «О» чи «О, ні»?
От уже.
Ні. «Ок», як «окей».
-Ясно. Ок-Йоп. -Ок-Йоп.
-Ніколи не чула такого імені. -Я теж.
Дуже незвичне імʼя, таке ніхто б не забув.
Але я й не чула.
-Я теж. -Отож.
А чому ти шукаєш цього чоловіка?
Ну…
Розумієте,
людина, з якою я познайомилася під час роботи, казала про маму Ок-Йопа.
Але я ніколи не чула цього імені.
Мама Ок-Йопа?
Сун-Е, яка живе тут довше за всіх, не знає нікого з таким іменем,
тому він точно не з місцевих.
Слухай, перестань казати, що я тут живу довше за всіх.
Люди ще подумають, що ми однолітки.
Однолітки? Аякже.
Не жартуй так.
Я не жартую.
Скажіть. У кого з нас молодший вигляд?
-Я не знаю. -Порахуймо зморшки.
У кого більше зморщок?
Хто молодша на вигляд?
-Одна, дві, три, чотири, пʼять… -У мене їх мало.
-Я вже піду. -Добре.
-Дякую. -Добре.
-Бувайте. -Бувай.
-Але ти тут довго живеш. -Вітаю.
Мені вже теж пора.
Дозвольте спитати.
Ви не знаєте когось на імʼя Ок-Йоп?
-Ок-Йоп? -Чоловік за 30…
Його мама…
Незрозуміло, чому цього немає в архівах.
А ви не могли неправильно записати імʼя?
Ні, не думаю.
Завтра перевірю…
Що? Що таке?
Що ви приховуєте, чого так раптово замовкли?
Ми нічого не приховуємо.
Ми обговорюємо одну справу.
Яку справу?
-Завод… -СТО…
Ви явно щось приховуєте.
Ми ж команда. Працюймо разом.
Забудь.
Це таємний проєкт.
Як ви могли завести
з ним таємний проєкт, коли я старший за званням? Чому?
Просто…
Ти не вмієш берегти таємниці.
-Потім поговоримо. -Добре.
Детективе На.
Що?
Про спадковий спір у родині, яка тримає магазин шпалер.
А що з ним?
Зʼявилася дитина другої дружини.
Що за бардак?
Але не виходить це підтвердити за реєстрацією місця проживання.
Подивися реєстрацію родини.
Покаже і дитину другої дружини, і всіх померлих.
МЕРІЯ КИМДЖЕ
КАН ОК-ЙОП НАРОД. 11/24/1960, ПОМЕР 2/28/1961
Тобто він помер 30 років тому.
БАТЬКО: КАН ДОК-ПАЛ МАТИ: ЧО СУН-Е
Чо Сун-Е?
Коли пишемо разом, це наче конкурс письма.
Самій було важко писати. І швидко не виходить.
Нічого собі. Йон-Пок, а ти багато написала.
-Та. -Нічого собі.
Нехай по мені й не скажеш,
але в школі я любила писати.
Дай почитаю.
-А ти хочеш? -Так.
На, читай.
«Цей пеньюар, червоний, мов квітка маку,
іфеально підкреслить вашу сексуальність».
-Чому ти смієшся? -Що?
Йон-Пок, що таке «іфеально»? Нема такого слова!
-Що? Не «іфеально»? -Так смішно.
Ось.
ІДЕАЛЬНО
Ясно.
Я ж кажу, я не дуже освічена.
Чу-Рі, ти теж зробила помилку.
Що? Де?
Де?
«Цей виріб у формі кільця повертає чоловікові
впевненість і силу.
Тримайте собі ерекцію і носіть близько до тіла».
Це речення.
Не «тримайте собі ерекцію».
«Тримайтеся рівно».
«Рівно».
Яка ганьба!
Ти теж зробила помилку. Ти не краща за мене.
Але чому «рівно»?
Чоловіки носять цю штуку, і в них від цього…
Чу-Рі, все-таки «рівно».
Ти тримаєшся рівно.
Що?
-Добре. -«Рівно».
Якщо подумати,
проблема не в нашому вмінні писати.
Нам треба починати з основ граматики.
Пані О відредагує те, що ми напишемо.
Справді. Пишіть вільно, а граматикою не переймайтеся.
-Як чудово. -Я все повиправляю.
Добре.
Я майже закінчила, піду куплю напоїв.
-Справді? Тоді мені «Сколь». -«Сколь».
-А мені сік «Табом». -«Табом»?
А мені — «ББ Коль».
-Добре. «Сколь», «Табом» і «ББ Коль». -Так.
Дякуємо.
-А гроші? -Я маю.
Вже пора.
ТАКСОФОН
Пані президентко Жіночого клубу, це я, Хан Чон-Сук.
Ви просили зателефонувати.
Так.
У вашому районі
живе чоловік за 30, якого звуть Ок-Йоп?
Його матері має бути 50–60 років.
Зрозуміло.
Так. Добре.
Ти можеш зупинитися?
Пані.
Ти шукаєш матір Ок-Йопа.
Перестань. Це безглуздо.
Що ви маєте на увазі?
Він помер.
-Що? -Я говорю про Ок-Йопа.
Він помер 30 років тому від хвороби.
Я не знаю, чого ти добиваєшся, але зупинися.
Навіщо тривожити жінку, яка намагається жити далі,
втративши дитину?
Ви знаєте маму Ок-Йопа?
Не знаю.
Будь ласка, скажіть.
Мені необхідно дещо спитати.
Ну…
ВІДЕОСАЛОН «ЗІРКА»
Це я.
Так, я мама Ок-Йопа.
Пийте, будь ласка.
Добре.
Отже, у 1961–1965 роках
ви працювали помічницею повитухи?
Так.
Коли я втратила Ок-Йопа,
на душі було так порожньо.
Я добровільно допомагала жінкам народжувати.
Треба було чимось зайнятися, щоб не занепадати духом.
Знаєте,
як померла моя дитина?
Від застуди.
Звичайна застуда з лихоманкою.
Його потрібно було пролікувати в лікарні,
але ми не мали грошей.
Усю ніч я намагалася збити йому температуру,
обтираючи тільце мокрим рушником.
«Синку, не помирай. Прости мені.
Не помирай».
Але
його тіло обмʼякло.
Крихітне немовля, усього три місяці йому було.
Я поховала його й повернулася додому.
Вибачте. Коли я згадую ті часи…
Нічого.
Проблема в тому,
що ви відкрили бізнес через два роки після смерті дитини.
Дозвольте спитати, як ви покращили свій фінансовий стан,
коли й лікування було не по кишені?
І всього за два роки.
Чоловік багато працював…
Він був селянином-орендарем.
Навіть з платнею помічниці акушерки
ви не змогли б дозволити собі такі витрати.
Тут є своя історія.
Зараз я вам усе розкажу.
Не знаю, з чого й почати.
Точно.
Детективе, я…
То я забирала тих дітей.
Сили небесні, прошу, нехай ці діти всі до одного
будуть здорові й щасливі.
Подбайте про них, щоб вони стали важливими людьми.
Так я роблю щодня.
Молюся за здоровʼя і щастя дітей.
Думаєте, це має сенс?
Ви викрали тих дітей
і продали їх за гроші.
Я зробила це не заради грошей.
Ті діти
всі до одного
походили з родин злидарів…
СПЛЕСК УСИНОВЛЕННЯ ЗА КОРДОН
…як і мій Ок-Йоп.
Їхні батьки не могли собі дозволити лікарню, коли діти хворіли.
Як можна вирости щасливим у такій сімʼї?
Я думаю,
я врятувала цих діток.
«Врятувала»?
Я все життя був ображений на батьків.
Думав, чому вони мене покинули.
Навіщо взагалі народили?
Я не знав, що це справа ваших рук.
Отак ви мене врятували?
Ти помиляєшся.
Коли я відряджала янголят,
то ставила кожному на лобі
крихітні хрестики-татуювання.
Щоб упізнати їх потім, якщо доведеться.
Але в тебе на лобі нічого немає.
У мене шрам від опіку на руці.
Він у мене відтоді, як мене залишили в сиротинці.
Тоді ти точно не один з них.
Я піклувалася про своїх малюків.
Схоже,
ти теж усиновлений.
Ти виріс чудовим чоловіком.
Чому в тобі стільки гніву?
-Ні, я… -Отак.
Зараз я помолюся.
Навіть якщо доведеться все покинути,
фотографії своїх діток я заберу.
Пані Чо!
Пані Чо, вийдіть на секунду!
Пані Чо, ви ж там, правда?
Пані Чо!
Що?
СЬОГОДНІ ЗАЧИНЕНО
Яким вітром?
Не бачиш, що написано? «Сьогодні зачинено».
Я маю у вас щось терміново спитати.
А я саме збиралася виходити.
Поговоримо по дорозі?
Стривайте.
Це детектива Кіма.
Детектив Кім приходив сюди?
Де він?
Кажіть!
Детективе!
О ні.
Детективе.
Чон-Сук.
Усе буде добре.
Вибираймося звідси.
Обережно.
-Пустіть! -Ну ти ба!
Що ви робите? Ану!
Відпустіть!
Ти нікуди не підеш!
-Пустіть! -Ото вже ні.
Усе скінчено, пані Чо Сун-Е.
Вас заарештовано за викрадення дітей
у Кимдже й Оксані
та продаж їх за кордон на всиновлення.
-Ви викрадали дітей? -Не викрадала!
-Це правда? -Пустіть!
-Тримайте міцно! -Пустіть!
ЛІКАРНЯ КИМДЖЕ
Поліція Кимдже затримала
винуватицю жахливого злочину — викрадення дітей у Кимдже й Оксані,
яких надалі переправляли за кордон на всиновлення.
Підозрювана, пані Чо Сун-Е,
викрадала дітей з бідних родин у віддалених районах
і спільно з директором
Йонипського притулку підробляла документи
-та отримувала гроші за всиновлення. -Відійдіть!
Попри те, що термін давності злочину закінчився…
КАПІТАН СО ХЬОН-СІК ПОЛІЦІЯ КИМДЖЕ
…підсипала отруту детективу, який вийшов на її слід,
замкнула його і скоїла підпал.
Тому ми обвинуватимо її в утримуванні силою і травмуванні через недбалість.
Як ти, нормально?
Добре, що її покарають, але мені неспокійно.
Я думав, що мета вже близько.
Ти принесла мої речі?
Так, пошту прихопила.
Тобі прийшла посилка з-за кордону.
Це від прийомних батьків.
Он як.
Вони прибирали в гаражі
і знайшли одяг, у якому я був, коли мене всиновили.
Зрозуміла.
Що? Тут гаптування.
К. Б. Х.
Може, ці ініціали — від твого справжнього імені.
Хай там як, я точно знаю, що це нова зачіпка в моїй справі.
Пані О. Йон-Пок. Чу-Рі.
-Вітаю. -Вітаємо.
Як ваше самопочуття?
Нормально. Випишуть через два дні.
Я хотів вам усім подякувати.
Ви втрьох дуже допомогли впіймати злочинницю.
Та ну, тут і говорити нема про що.
Ми робили тільки те, що казала Чон-Сук.
Ну що ти.
А пана Чхве виписали з лікарні?
Авжеж.
До речі, прийдете до нас додому в ці вихідні?
Хочу запросити вас на святкування, бо чоловіка виписали з лікарні.
Точно.
Ви маєте прийти як офіційна парочка.
Чу-Рі, все не так.
Добре. Прийдемо разом.
«Офіційна парочка».
Як це мило.
Нічого собі. Нащо ти стільки наготувала?
Завтра, так?
Так.
Мама, тато й сестра поїдуть.
У будинку нікого не буде.
Я принесу товари,
готуйся.
Не бігайте. Куряву здіймаєте.
Глядіть не пораньтеся!
-Вгамуйтеся. -Добрий день.
-Боже мій. -Добрий день.
-Вітаємо з випискою. -Дякую.
Що ви, не треба було.
Я допоможу. Що треба робити?
-Ви вже прийшли. -Йон-Пок.
Пані О, потрібен ще один мангал.
Одного не вистачить.
Мангал.
Я знаю, де він.
Я сховала, коли прибирала. Зараз принесу.
-Будь ласка, сідай. -Добре.
Нічого собі.
Ой.
Що?
А чому воно тут лежить?
…і знайшли одяг, у якому я був, коли мене всиновили.
ЧЕСНИЙ БІЗНЕС
Ваші пошуки біологічних батьків
повернулися до відправного пункту.
Я почну спочатку.
Круто, що ти хороший фотограф.
Це чудесно.
Мені ще ніхто такого не казав.
Що це ви робите?
Чому ти вернулася?
До речі, ти казав, що викреслив пані О ще на початку.
Можна спитати чому?
Ви чудово справляєтеся з дітьми.
-Справді? Серйозно? -Так.
Я сто разів уявляв зустріч
з матірʼю.
Може, тому мені на душі краще, ніж я очікував.
Переклад субтитрів: Олена Любенко