A VIRTUOUS BUSINESS
- Jeg skænker til dig. - Det er pænt af dig.
- Farven er så klar. - Mine forældre i USA drak det ofte.
Det smager godt, så jeg drikker det af og til.
- Åh ja. Du kommer fra USA. - Ja.
Vi drikker vin takket være dig.
Jeong-suk, hvad laver du derhenne? Kom nu og sid ned.
Okay.
Der er mere mad end forventet.
- Ellers griller jeg noget kød. - Okay.
- Sid her. - Tak.
- Vil du også have lidt vin? - Okay.
Modsat vores glas er Jeong-suks glas fyldt.
- Det flyder næsten over. - Det er kærlighed, ikke vin.
Godt for dem.
Turtelduer.
Hr. Choi, vil du holde en tale, før vi skåler?
- Det er jeg alt for genert til. Glem det. - Du er dagens stjerne. Sig et par ord.
Giv ham en hånd.
Kom så.
Åh gud.
Du godeste.
Jeg vil gerne takke
de mange ærede gæster, der er kommet herhjem
trods deres travle skemaer for at fejre min udskrivelse.
Mange tak.
- Godt. - Hold da op.
Der er
et gammelt ordsprog:
"Hvis man mister penge, så mister man en smule."
"Hvis man mister sin ære, så mister man halvdelen."
"Men hvis man mister sit helbred, så mister man alt."
Så til hver en tid
kommer helbredet først! Det må I meget gerne huske på.
Skål.
- Det næste vigtige… - Godt så. Skål.
- Skål! - Skål, Jeong-suk.
Hvorfor afbrød du mig? Jeg var lige kommet i stødet.
Maden blev kold. Alle forstod dit dyrebare budskab.
"Dyrebare"?
- "Dyrebare." - Ja.
Hvor skønt. Spis endelig.
- Spis det her. - Okay.
Yeong-bok, du er sådan en god husmor.
- Frk. Oh, tallerkenerne er så fine. - Er de?
- Det er alle dine tallerkener. - Du godeste.
Det er virkelig fint.
Han virker sødere end forventet.
- Hvabehar? - Politiassistent Kim Do-hyeon.
Jeg syntes, han var en smule fåmælt.
Men i dag så jeg, at han er sød og varmhjertet.
Du virker meget glad for ham.
Er det, fordi han er Jeong-suks mand? Det varmer mit hjerte.
Jeg vil bare gerne tale med ham.
- Jeg giver det her til børnene. - Okay.
Hej.
- Det behøvede du ikke. - Jeg er næsten færdig.
- Kom du noget til? - Nej.
- Du godeste. Du må passe på. Vent lidt. - Jeg er okay.
Det må gøre ondt. Det er dybere, end det ser ud til.
- Jeg bad dig jo lade det stå. - Undskyld.
Du lyder som en mor, der skælder sit barn ud.
Undskyld. Jeg blev bare forskrækket.
Jeg skældte ikke ud. Jeg følte bare med dig.
Det her snitsår…
Hr., vil du med hjem til mig?
- Det er for sent. Måske næste gang. - Nej.
- Så kan vi tre spille sammen næste gang. - Det lyder godt. Hvad skal vi spille?
Okay. Det gør vi.
Lover du det?
Ja.
Smut så. Det er koldt. Jeg ringer til dig. Farvel.
- Farvel. - Farvel.
Farvel, hr.
Farvel.
- Hallo? - Jeong-suk, det er mig.
Ja, frk Oh.
Du skulle bruge et kamera til at tage billeder af produkterne.
Jeg har lige fundet det, så alt er fint.
Tak, frk. Oh.
Okay. Vi ses i morgen.
- Frk. Oh. - Ja? Hvad er der?
Er det…
- Ikke noget. Vi ses i morgen. - Hvad var nu det? Vi ses i morgen.
Det er godt, gerningsmanden blev fanget, men du må være meget skuffet.
Din søgen efter dine biologiske forældre er tilbage til udgangspunktet.
Jeg starter forfra.
Tak for hjælpen.
Jamen sig til, hvis du har brug for noget.
Okay.
- Hvad laver I? - Kan du ikke se, vi nyder en kop kaffe?
Hvorfor hænger I ud sammen så tidligt?
- Lad os gå indenfor. - Ja.
Politiinspektør!
Du plejede at nyde kaffe med mig! For pokker, den er varm!
Hvad laver du?
Er det i stykker? Jeg kan intet se.
Tag dækslet af.
Ja.
- Kan du se nu? - Ja, helt fint.
Hvor frustrerende.
Du kender intet til kameraer, men tager billeder af produkterne?
- Vil du have hjælp? - Glem det.
Du får mig altid til at se grim ud på billeder.
Ingen mænd kan tage billeder af kvinder, som de kan lide. Kors.
Dae-geun er god til at tage billeder.
- Han læste til fotograf. - Er det sandt?
Ja. Selv om han droppede ud, så tog han kurser.
Han må være bedre end os.
- Hold da op. - Hvor fedt.
Tag hjem. Jeg skal lige hjem forbi mig selv først.
Okay.
- Hvad hvisker I om? - Det vil jeg også vide.
Jeg takkede ham bare, fordi han tog billederne i dag.
Javel.
- Ja. - Er det sandt?
- Dae-geun, du har knoklet hele dagen. - Tak.
- Tak, Dae-geun. - Det var ingenting. Værsgo.
- Det er rullerne fra tidligere. - Okay.
Jeg har planer i aften. Jeg går nu.
- Du skulle have spist mere. - Tak.
- Farvel. - Vi ses senere.
Jeg går også. Jeg skal hen på salonen.
- Okay. Jeg må også afsted. - Farvel.
- Godt gået i dag, Ju-ri. - Okay.
Skal vi fremkalde billederne og gå ned i kopiforretningen med dem?
Ja, jeg kan smide dem af på vej hjem og hente dem i morgen.
Skal vi tage derhen sammen i morgen?
Jeg ville alligevel læse korrektur på beskrivelserne i dag.
Vi tager det hele med hen i printbutikken.
- Okay. Det er fint. - Okay.
- Hvorfor er du så gnaven i dag? Er du syg? - Lad mig holde babyen.
Du fik slet intet at spise på grund af babyen. Eun-ji.
Okay. Lad os lege. Leg med mig, så din mor kan spise lidt.
Søde skat.
- Det har jeg villet gøre længe. - Klap med fødderne.
Du er en fantastisk babysitter.
- Er jeg? - Ja.
Det er du virkelig.
- Kan du godt lide mig - Seriøst.
- Sådan der. - Hun gider normalt ikke andre.
Det er okay. Jeg passer på dig. Lad din mor nyde sin snack.
Hvem er du?
Det er mig, Dae-geun.
Ju-ri.
Wow, jeg genkendte dig ikke, fordi du ser så anderledes ud.
Jeg ændrede udseende, så folk ikke genkender mig.
Med glat hår og almindeligt tøj kan ingen genkende mig.
Du ser meget køn ud.
- Du kan rose mig mere indenfor. - Okay.
- Lad os. - Okay. Kom indenfor.
Du godeste.
Jeg vidste, at frk. Heo var rig, men det her er helt vildt.
Hvad er det?
Jeg lagde mærke til, at du kunne lide vin forleden.
Jeg tog den whisky, som min mor har gemt.
Lad os tage en drink her først, og så viser jeg dig mit værelse.
Du vil skabe lidt stemning først.
Okay.
Sid ned.
- Synes du virkelig, at jeg er sexet? - Ja.
Mænd er sexede, når de koncentrerer sig om noget.
Du må være vild med at fotografere.
Jeg plejede at elske det.
Derfor tog jeg kurser i det på universitetet.
Hvorfor kvittede du så skolen?
Mine forældre billigede det ikke.
De sagde, at det var pinligt og ikke ville indbringe penge.
Det var også et ringe universitet.
Hedder universitetet "ringe"?
Nej. Det er Geumshin Universitet.
- Hvorfor kalder du det så for ringe? - Jamen…
Alle mine søstre og familiemedlemmer læste på prestigefyldte universiteter.
Jeg blev vant til, at folk så ned på mig og kaldte min skole for ringe.
Hvorfor ville de se ned på dig? Det er da imponerende.
- Imponerende? - Ja.
Det er måske, fordi jeg ikke selv gik på universitetet.
At du gik på universitet er fantastisk.
Det er fedt, at du er en dygtig fotograf. Det er vidunderligt.
Hvad?
- Græder du? - Nej.
Det har ingen sagt til mig før.
Jeg har altid tænkt: "Hvorfor er jeg så sølle?"
At nogen
ser mig som en sej person,
det er jeg taknemmelig for.
Men jeg er også ked af det.
Græd ikke.
Tusind tak.
Græd ikke. Du er sådan en tudefrans.
Det her er dit trick, din skiderik.
Altså…
Du græder altid og kysser mig, når jeg trøster dig.
Det er det samme som sidst.
Nej, det er anderledes.
I dag får du ikke lov til at tage styringen.
Sid der. Jeg kommer over til dig.
Du godeste!
Du er skør!
- Hvad laver I? - Behøver du at spørge? Det er da åbenlyst.
Hvorfor er du her? Hvad med din rejse til Kina?
Kina? Det er underordnet lige nu. I møgunger!
Eom Dae-geun! Stands lige der! Din møgunge!
Stands, din møgunge! Stands lige der!
Åh nej!
Hør efter, mor!
- Stands! - Hold fast!
Din møgunge! Jeg fik dig! Møgunger!
Det er mig, du skal tale med. Hvorfor er Ju-ri her?
Jeg går lige til sagen.
- Slå op med hinanden. - Mor.
Kan det være…
ERHVERVSLEJEMÅL
- Det er en lejekontrakt. - Ja.
Hvis I ikke slår op, skal du straks flytte ud.
- Du er for meget. - For meget? Hvorfor det?
Du vovede at forføre min søn. Hvorfor er det her for meget?
Du må gerne være vred på mig, men det her er mit levebrød.
Hvor vover du at stirre på mig og sige mig imod?
Drop nu alle de dramaserier.
- Vær stille, møgunge. - Nej.
Du truer altid med at slå hånden af mig. Foregiv ikke, at jeg er din dyrebare søn.
Din lille…
Der gik du for vidt.
- Af alle kvinder i verden, hvordan… - Seriøst!
Du kan behandle mig dårligt, men ikke Ju-ri!
Råbte du lige ad mig, søn?
Er du så vild med den her usle kvinde, der har et barn?
Hun er ikke ussel.
Du har aldrig nogensinde anerkendt mig.
Hun sagde, at jeg var nok, og at jeg var sej.
Hun anerkendte mig for den, jeg er.
Jeg føler, at jeg kan gøre alt, når jeg er ved Ju-ris side!
Jeg vil være et bedre menneske, fordi hun tror på mig!
Så…
Ju-ri,
forlad mig ikke.
Jeg elsker dig.
I lige måde.
Jeg elsker også dig. Græd ikke.
Seriøst. Hvorfor græder du igen? Din skøre tudefrans.
- Dit fjols. - Kors, sikke en skændsel.
Du godeste.
Hold da op. De blev bedre end forventet. Han er virkelig dygtig.
Jeg var lidt nervøs, fordi han gjorde så stort et nummer ud af det.
Det var jeg også.
Jeg er sulten.
Skal vi spise, før vi går i kopiforretningen?
Okay.
Hej.
- Er du på arbejde? - Ja, jeg er lige blevet færdig her.
Det er tid til frokost. Vil du spise med? Vi er på vej ud at spise.
Skal vi?
Lad os.
- Værsgo. - Tak.
Værsgo.
- Tak. - Velbekomme.
- Det er meget peber. - Jeg kan godt lide peber.
- Det kan du også, politiassistent. Ja.
Jeg har altid peber med rundt, da jeg har ondt af restauranterne.
Jeg gør det samme.
Folk siger, at jeg ikke vil kunne smage suppen,
hvis jeg putter så meget peber på.
- Fremhæver det ikke bare smagen? - Jo, præcis.
Hvad? Er det sært, at jeg putter så meget peber på?
Nej.
Det er godt at se dig spise med iver.
Spiste du morgenmad?
Nej, den springer jeg normalt over.
Dine forældre bor i udlandet.
Det må være besværligt at lave mad til dig selv.
Du bor ikke så langt væk fra mig. Kig forbi, når du er træt af at lave mad.
Det er ikke sundt altid at spise ude.
Okay, det gør jeg.
Det er fint. Spis bare.
Forresten…
…du nævnte, at du udelukkede frk. Oh ret tidligt i forløbet.
- Må jeg spørge hvorfor? - Hvad?
Da jeg så dig tilbringe mere tid med frk. Oh,
blev jeg nysgerrig.
Tidslinjen stemte ikke overens.
Frk. Oh Geum-hui blev gift og flyttede med sin mand til Geumje
for omkring 20 år siden.
Før det havde hun ingen forbindelse til Geumje.
Javel.
Og jeg så, at hun fik behandlinger
for barnløshed i mange år på den gynækologiske klinik.
Men det ville da være rart.
Hvad?
At finde min mor en dag.
Jeg ville ønske, at hun var varmhjertet og munter som frk. Oh.
Hør…
Der er noget, jeg må fortælle dig.
- Du er hjemme. - Ja.
- Hvad er der med dig? - Spørg ikke.
Dae-geun meldte sig syg på grund af en nødsituation.
- Jeg er helt udmattet nu. - Er du? Jeg undrede mig lidt.
Men op med humøret.
Jeg serverer snart din yndlingsret, grillkylling.
Grillkylling?
Sidste afsnit af Jealousy kommer i dag, så lad os se det, mens vi spiser.
Åh ja. Det er i dag. Hvad er klokken? Det er snart.
Choi Soo-jong og Choi Jin-sil.
De ender sammen ligesom os, ikke?
De slår sikkert op.
- Hvad? Det må ikke ske. - Vi får se.
Så er der grillkylling. Jeg henter den.
Så er der grillkylling
Lækker grillkylling er her endelig
Skat.
Der er vist et problem.
Hvad? Er der noget galt med grillkyllingen?
Nej, det er ikke det.
- Geum-hui. - Hvad? Ju-ri, hvad laver du…
Hej.
Undskyld mig.
Jamen…
I to dater altså, og frk. Heo fangede jer på fersk gerning?
Jeg forstår, hvorfor hun er vred, men hun skulle ikke have smidt dig ud.
Jeg troede bare, at hun ville skræmme mig, men hun handlede meget resolut.
Min-hos bedstemor er ofte hjemme hos Jeong-suk.
- Må jeg bo her, til jeg finder et sted? - Selvfølgelig.
Det ved jeg nu ikke.
- Hvad? - Frk. Heo er meget imod forholdet.
Hvis hun hører, at du bor her, stiller det mig i en svær situation.
- Det er meget koldt sagt, hr. Choi. - Du godeste.
Min mor eller mig?
Det er utroligt. Vi har været så meget igennem.
Men jeg vælger frk. Heo.
Hjælp os nu bare et par dage.
Så prøver jeg at overtale min mor.
Skat.
For pokker.
Jeg har lavet det. Det er ikke noget særligt.
- Er det en mus? Den er sød. - Det er en kanin.
Det er min signatur. Mange tror, det er en mus.
Spis dine ansjoser også.
Mor, mødes vi med politiassistenten i aften?
Ja.
Men jeg må lige tjekke senere. Jeg ved ikke, om han er okay.
Hvorfor? Er der sket ham noget?
Nej.
- Har du pakket ler ned til skolen i dag? - Ja.
Jeg vil lave en kat i dag. Hvad sagde Dong-u, at han ville lave?
Jeg er så frustreret.
Hallo, er du færdig?
Der er gået over 20 minutter! Hvornår kommer du ud?
Undskyld. Det tager lidt tid om morgenen.
Jeg gør snart i bukserne. Åh nej. Jeg bliver vanvittig.
Skat, brug toilettet ovenpå.
Jeg ved godt, der er et toilet mere, men jeg har brugt det her hele mit liv.
- Min numse bliver ikke glad. - Du er så dramatisk.
- Jeg kan ikke holde mig længere. - Der er frit nu.
Hvad? Læste du et blad derude?
Ja. Jeg holder mig orienteret om verdenssituationen imens.
Det er min morgenrutine.
Hvordan kan en otteårig have sådan en rutine?
Lugten siger mig, du ikke har tid til at snakke. Gå derud.
Der kom vist noget ud.
Skat, hent mig et par rene underbukser.
- Dong-u, du skal spise morgenmad. - Okay.
Du burde spise det.
Nej. En gratis logerende bør ikke være så skamløs. Spis bare.
Hvor lærte du at sige "gratis logerende"?
Hvordan kan du spise det?
Han spiste fem ud af syv kødboller! Må jeg ikke engang få to?
Undskyld. Han er ikke så god til børn.
Det er okay. Dong-u spiste en del. Dong-u, pak din taske, hvis du er færdig.
- Tak for mad. - Velbekomme.
Jeg går også nu!
Kødboller…
Jeg må afsted nu.
- Jeg må finde et nyt sted til salonen. - Det må være hårdt.
- Lad det stå, Ju-ri. Gå du bare. - Tak.
Det er så beskidt.
Fint. Hvordan vidste du det?
Kim, vil du have majs?
Hvad laver du?
Ignorerer du politiinspektøren? Hvad tænker du på?
Undskyld.
Må jeg gå tidligt i dag? Jeg skal undersøge noget.
Selvfølgelig. Gå bare.
Er sort te fint?
Ja.
Hvad er det, du vil spørge mig om?
Handler det om Jeong-suk?
Nej.
Det er vist bedre at vise dig det.
Hvad er det?
Det…
Hvorfor er det…
Jeg bar det, da jeg blev adopteret af en amerikansk familie.
På det
var det samme broderi som på det lommetørklæde, du gav mig.
Så jeg ville bede dig om en forklaring.
Jamen…
Jeg ved det ikke.
- Hvad? - Jeg ved det ikke. Hr. politiassistent…
Uanset hvad…
Jeg ved ikke, hvad du søger, men jeg kan ikke hjælpe dig.
Farvel.
Vær sød at vente.
Skat, jeg er hjemme!
- Du er tidligt hjemme. - Ja.
Jeg købte kød hos slagteren. Det er til kødboller, okay?
Lav mange den her gang.
Jeg vil ikke spise om kap med knægten igen.
Okay.
Der er noget andet.
Værsgo.
- Hvad er det? - Åbn den.
Til vores bryllupsdag
købte jeg dig et tørklæde, men gjorde dig ked af det.
Så jeg købte et nyt.
Første gang, jeg så dig, bar du et tørklæde.
Du var så elegant og smuk.
Jeg tænkte: "Jeg gifter mig med den kvinde og gør hende lykkelig resten af livet."
Hvorfor er du så trist? Kan du ikke lide det?
Jo, jeg kan godt lide det.
- Hvad synes du? Er det pænt? - Du ser smuk ud.
- Du har slet ikke ændret dig. - Vrøvl.
- Vask hænder. Jeg gør maden klar. - Okay.
Den lille må have lavet et stort rod,
men hjemmet er stadig funklende rent.
Hvordan vidste du, det var nemmere at fange snegle om aftenen?
Det fortalte bedstemor mig.
Ja. Jeg fangede to.
Hvad med dig?
Ingen endnu.
- Er det din første gang? - Ja, det er.
Fangede du dem ikke med dine forældre, da du var lille?
Nej.
Min-ho, han voksede op i USA.
- Du kan lære ham det, ikke? - Jo. Se her.
De er glatte her.
Her kan du finde mange. De her steder er nemlig uberørte.
- Ligesom her? - Ja.
Vent lidt.
- Jeg fangede dem, ikke? - Put dem heri.
Sådan gør man altså. Det her er sjovt.
- Skal vi se, hvem der fanger flest? - Ja.
Jeg vil ikke være sød ved dig, bare fordi det er din første gang.
Okay. Klar, parat, start.
Her.
Okay, jeg har dem. Se, hvor mange jeg har. En, to, tre.
- Hvad? - Ikke?
Fang dem.
- Min-ho, kom så herhen. - Okay, lad mig fange fem til.
Jeg mødtes med hende i dag.
Frk. Oh?
Hun blev meget rystet, da hun så babytøjet.
Hun sagde, at hun intet vidste.
Det virkede, som om hun ikke ville indrømme det.
Du burde have hvilet derhjemme i dag.
Jeg har forestillet mig mødet med min mor hundredvis af gange.
I mine tanker var jeg ikke altid velkommen.
Og derfor
har jeg det bedre end ventet.
- Jeg vandt. - Det er løgn.
- Er du sikker? - Ja, da.
Lad mig se.
- Hvad? - Se.
Hvor har du fanget mange.
Hvor mange er der helt præcis? En, to, tre, fire, fem, seks…
Mor. Vær sød at lave suppe i morgen med de snegle, jeg fangede med ham.
Okay.
- Sov godt, min søn. - Okay. Godnat, mor.
Okay.
Hallo?
Hej, Ju-ri.
Ja. Brochuren er klar omkring kl. 11 i morgen.
Lad os mødes ved kopiforretningen.
- Ja. Jeg giver Geum-hui besked. - Okay.
Jeong-suk bad os mødes ved kopiforretningen i morgen kl. 11.
- Behøver jeg at tage med? - Hvad? Du har jo lagt mest arbejde i det.
Ja. Bliver det ikke den travleste dag?
Har du det ikke godt?
- Åbn munden. - Det er ikke det.
Jeg spurgte bare.
Forsørgere har det søreme hårdt. I knokler sådan uden at få meget hvile.
- Hvor har du lært sådan et ordsprog? - Fra september-udgaven af Jubu Life.
- Spis løs. - Du har også travlt med at læse blade.
- Smager det godt? - Spis.
SEONGGWANG KOPIFORRETNING
- Tøser! - Hej.
Velkommen.
- Du er her. - Ja.
Brochuren ser fantastisk ud.
Den er så fin.
Jeg bliver vred, hvis nogen smider den på gaden.
Vi bør understrege, at der er en kupon på sidste side.
Lad os uddele dem i to hold. Vi to kan gå sammen.
- Frk. Oh og Jeong-suk kan gå sammen. - Er det ikke hurtigere hver for sig?
Jo. Skal vi gøre det, frk. distriktschef?
Okay, hver for sig og så mødes vi på kontoret for at besvare opkald.
- Okay. - Okay. Held og lykke.
- Jeg tager den her. Kom så. - Du godeste.
- Vi ses. - Farvel.
BESTILLINGER VIBRATOR 1, GLIDECREME 1, KONDOM 1
Brochuren gjorde underværker. Ikke sandt, Geum-hui?
- Hvad? Jo. - Ja, ikke?
Tænk på, hvor svært det ville være at sælge alt det selv.
- Godt gået, alle sammen. - Ja.
En lille komsammen ville være perfekt.
Men jeg må kigge på et lokale til min salon.
Og jeg må hjem til børnene. Pigerne babysitter Eun-ji.
Lad os gå ud og få nogle drinks, når jeg har fundet et nyt sted.
Og med Dae-geun og politiassistenten. Det var så hyggeligt forleden.
Hvad siger du?
Okay.
- Du er også med på den, ikke? - Selvfølgelig er hun det.
Frk. Oh virkede meget glad for politiassistenten.
- Ikke sandt? - Jo.
Alle har travlt, ikke? Lad os komme afsted.
- Okay. Jeg går. - Farvel.
- Okay.
- Tjek de to mistænktes alibier. - Javel.
Vær sød at vente.
Lad mig stille dig et spørgsmål…
…en sidste gang.
Hvorfor…
Hvorfor gav du mig bort?
Årsagen var ikke særlig.
Jeg datede meget og blev gravid ved et uheld.
Jeg frygtede, hvad andre ville tænke
og ville ikke tage ansvaret på mig.
Du forventede nok en hjerteskærende historie, men sådan gik det til.
Så… dvæl ikke ved det,
og kom videre med dit liv.
Ligesom jeg har gjort.
Jeg vil leve et roligt liv.
Okay.
Jeg forstår fuldstændig.
Jeg er tilbage.
Geum-hui.
Åh, hej.
Hvad sad du og tænkte på?
Ikke noget.
Dong-u faldt i søvn, mens han så film med min mand,
så jeg puttede ham.
- Tak. - Du er sent tilbage.
Jeg kan ikke finde et godt lokale.
Frk. Heo fortalte ejendomsmæglerne om mig. De ville end ikke vise mig lokalerne.
- Jeg burde måske flytte til Oksan. - Det må være hårdt.
Oksan?
Ja.
Jeg vil helst ikke starte forfra i en ny by.
Det var så hårdt her i starten.
Var det?
Kunderne roste mig for mine færdigheder,
men stoppede med at komme, fordi jeg var enlig mor.
Det var meget drænende, fordi de pegede fingre ad mig.
Det må have været svært.
Det kan ikke have været let at opdrage et barn alene.
Det var det ikke.
Da jeg blev gravid med Dong-u, ignorerede faren mig.
Mine forældre ville ikke have, jeg beholdt barnet.
Derfor flyttede jeg hertil.
Intet var let.
Jeg græd meget.
Men når jeg græd, så folk ned på mig.
Derfor begyndte jeg at grine mere.
Jeg tænkte: "Nu griner jeg bare og siger, hvad jeg tænker."
Har du nogensinde fortrudt…
…din beslutning?
Nej, aldrig.
I starten grinede jeg for at virke stærk.
Men at opfostre Dong-u
har givet mig mange ting at grine ad.
Mor.
- Dong-u, du er vågen. - Ja.
- Havde du mareridt? - Ja.
Det er okay. Vi sover sammen.
Jeg hørte, at du så en sjov film med hr. Choi i dag. Hvad så I?
Hvorfor…
Hvorfor gav du mig bort?
Okay.
Jeg forstår fuldstændig.
Do-hyeon?
Hvad er der galt?
Du er jo brandvarm. Vent lidt.
Hvorfor ringede du ikke, når du var så syg?
Bliver du sur på en, der er syg?
Nej.
Det er hårdt, ikke?
Jeg får det snart bedre. Du skal ikke være bekymret.
Det er jeg ikke.
Da jeg først hørte om din historie,
smertede det mig, og jeg havde ondt af dig.
At have en allieret, der aldrig ændrede sig.
Det indså jeg, at du ikke havde.
Men
jeg har slet ikke ondt af dig nu.
For jeg kan være den person.
Jeg vil være den person.
Der er ikke mere medicin. Jeg tager på apoteket. Hvil dig lidt.
- Her er bestillingen. - Tak. Jeg beklager, du måtte tage herhen.
- Det er okay. - Jeg må skynde mig.
Hej.
Mangler du noget?
Ja. Det er nok udmattelse. Kan jeg bede om noget febernedsættende?
Hvad? Du ser da sund og rask ud. Hvem er syg? Min-ho?
Nej.
Er politiassistenten syg?
Ja.
Hvordan blev sådan en ung person syg? Vent lidt.
Vent.
Frk. Oh.
Nå…
…er han meget syg?
Feberen er faldet.
Du ved besked, ikke?
Jeg ved,
at du må foragte mig og synes, at jeg er koldhjertet.
Jeg ved ikke nok om dig til at tænke sådan.
Sådan tænker jeg ikke.
Det kom bag på mig.
Det er så længe siden.
Jeg ville spørge, hvordan hans liv har været.
Men hvorfor?
Jeg tænkte, det var bedst at leve hver vores liv, som vi altid har gjort.
Men han er vokset op og blevet en retskaffen og respektabel mand.
Husker du, hvad der skete med ejeren af videobutikken?
Politiassistent Kim var
efter gerningsmanden, fordi han troede, han var et offer i den sag.
Han troede, han blev kidnappet som baby,
og at hans forældre desperat ledte efter ham.
I årevis troede han, at han var blevet forladt.
Men det var måske ikke tilfældet,
og han blev håbefuld.
Do-hyeon
voksede op og blev en retskaffen og respektabel mand.
Men i årevis ventede han desperat på at møde sin mor.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Min mand ved ingenting.
Han har levet i uvidenhed hele sit liv,
men hvis han finder ud af, at jeg fik et barn, før vi blev gift…
Hr. Choi, hvad laver du herude?
Du har altså
en søn?
Og det er politiassistenten?
Ja.
Jeg fandt først ud af det for nylig.
Undskyld.
Jeg burde have fortalt dig det.
Var det derfor, du ikke ville have børn?
Gennem hele mit liv,
når jeg mærkede din inderlige kærlighed til mig,
knuste det mit hjerte.
Jeg tænkte på,
hvor forrådt du ville føle dig, når du hørte sandheden.
Jeg troede, at du ville forlade mig for altid.
Jeg havde det lidt på fornemmelsen.
Hvad?
Hvor er tangen henne?
Der er så meget arbejde i at bo i hus. Vi burde flytte. Er den heri?
Hvad er det?
Hvad er det? Er det en gammel kagedåse?
Det var kort efter vores bryllup.
Jeg fandt babytøj og en bamse blandt dine ting.
Jeg troede ikke, det var noget.
Du ville ikke have børn, men leve som en moderne kvinde.
Men hver gang, du så en baby,
blev du tårevædet.
Jeg tænkte,
at der måtte være en årsag.
Men…
Men hvorfor…
Hvorfor sagde jeg ikke noget?
Behøver du at spørge?
Det virkede som noget, du gerne ville fortrænge.
Der var ingen anden grund.
Så
hvis du tøver på grund af mig,
så er det ikke nødvendigt.
Skat.
Hør,
mit liv har altid været fuldendt, fordi jeg havde dig.
Det mener jeg.
Du må havde kæmpet helt alene alle disse år.
Græd ikke.
Lad være med at græde.
Du bliver snart 60, men du græder stadig som en lille pige.
Det er okay.
Er du okay?
Er det her…
Hvad laver du her?
Der er noget, jeg gerne vil sige.
Jeg føler ikke…
…at jeg fik sagt, hvad jeg gerne ville sige til dig.
Undskyld.
Det hele er mors skyld.
Jeg er så ked af det.
Undskyld.
A VIRTUOUS BUSINESS
Angående Do-hyeon… Bed ham komme noget oftere.
Han skulle tage at smage nogle af sin mors lækre retter.
Du har ikke meget tid.
I næste uge bliver du overført til afdelingen for uopklarede sager.
Det er så pludseligt.
Der er gået et par dage.
Frk. Heo bad mig også om at smide ham ud af apoteket, men jeg holder hende hen.
Jeg afslutter forholdet. Men jeg har en betingelse.
Hvad betyder det? Hvad gør vi?
Jeg ved faktisk ikke, hvornår vi kan sælge flere.
Tekster af: Louise Tang