A VIRTUOUS BUSINESS
- Kaadan lasillisen. - Kiitos.
Onpa upean väristä.
Vanhempani joivat tätä usein Yhdysvalloissa.
Se tuoksuu hyvältä, ja juon sitä joskus itsekin.
- Aivan, olet Yhdysvalloista. - Niin.
Sinun ansiostasi saimme maistaa viiniä.
Jeong-suk, mitä sinä siellä teet?
- Liity seuraamme. - Hyvä on.
Ruokaa on enemmän kuin luulin.
- Grillaan tarvittaessa lihaa. - Selvä.
- Istuudu tänne. - Kiitos.
- Haluatko viiniä? - Okei.
Toisin kuin meidän lasimme, Jeong-sukin lasi on täynnä.
Se pursuaa pian yli.
Se on rakkautta, ei viiniä.
Hyvä heille.
Rakastavaiset.
Herra Choi, haluaisitteko pitää maljapuheen ennen kilistelyä?
Olen liian ujo. Unohda koko juttu.
Olette päivän tähti. Sanokaa muutama sana.
Antakaa aplodit.
Siitä vain.
Voi hitsi.
Voi sentään.
Haluan kiittää -
teitä kunnianarvoisia vieraita, kun tulitte kotiimme.
Olette kiireisiä, mutta tulitte silti juhlistamaan kotiutumistani sairaalasta.
Kiitos teille kaikille.
No niin.
On olemassa -
vanha sanonta.
"Jos menetät rahaa, menetät vähän.
Jos menetät kunniasi, menetät puolet.
Mutta jos menetät terveyden, menetät kaiken."
Siispä terveys menee aina kaiken edelle.
Olen kiitollinen, jos muistatte sen.
Kippis.
- Lisäksi on tärkeää… - No niin.
Kippis.
- Kippis. - Kippis, Jeong-suk.
Miksi keskeytit minut?
Olin vasta pääsemässä vauhtiin.
Ruoka ehtii jäähtyä liikaa. Kaikki ymmärsivät arvokkaan viestisi.
"Arvokkaan"?
- "Arvokkaan." - Aivan.
Tämä on mukavaa. Olkaa hyvä, syökää.
- Tässä. - Kiitos.
Yeong-bok, olet oikea kotiäiti. Tosi hyvää.
- Rouva Oh, lautaset ovat kauniit. - Niinkö?
- Kaikki lautasesi ovat kauniita. - Voi että.
Oikeasti, voi miten kauniita.
Hän on mukavampi kuin luulin.
- Mitä? - Rikostutkija Kim Do-hyeon.
Luulin, että hän olisi vaitelias.
Tämänpäiväisen perusteella hän on kiltti ja hyväsydäminen.
Taidat tosiaan pitää hänestä.
Ehkä siksi, että hän on Jeong-sukin mies. Sydämeni vain sykähtää.
Haluan vain jutella hänen kanssaan.
- Vien tämän lapsille. - Selvä.
Hei.
- Ei sinun olisi tarvinnut. - Siivosin jo melkein.
- Sattuiko sinuun? - Voi ei.
Hyvänen aika. Ole varovainen.
- Hetkinen. - Olen ihan kunnossa.
Se tekee varmasti kipeää.
Haava on syvempi kuin miltä näyttää.
Mikset uskonut, kun pyysin jättämään tiskit ulos?
Anteeksi.
Voisi luulla, että olet poikaansa toruva äiti.
Anteeksi. Minä vain säikähdin.
En torunut sinua. Olen pahoillani puolestasi.
Tämä haava…
Herra, tuletko viettämään aikaa kotiini?
Min-ho, on jo myöhä. Ehkä ensi kerralla.
Ei.
Meidän kolmen pitää leikkiä ensi kerralla yhdessä.
Kuulostaa hyvältä. Mitä tehtäisiin?
Selvä, sopii.
Lupaatko?
Lupaan.
Menehän jo, on kylmä. Soitan sinulle. Moikka.
- Heippa. - Heippa!
Heippa, herra.
Heippa.
Haloo?
Jeong-suk, minä täällä.
Aivan, rouva Oh.
Sanoit tarvitsevasi kameran, jotta voit kuvata tuotteita.
Löysin kameran. Älä siis murehdi asiaa.
Kiitos, rouva Oh.
Hyvä. Nähdään huomenna.
- Rouva Oh. - Niin, mitä nyt?
Tuota, olisiko mahdollista…
Ei mitään. Nähdään huomenna.
Mitä tuo oli? Huomiseen.
Onneksi tekijä jäi kiinni,
mutta olet varmasti pettynyt.
Etsit biologisia vanhempiasi ja jouduit palaamaan lähtöruutuun.
Aloitan alusta.
Kiitos, kun autoitte.
Hitsi. Kerro, jos tarvitset jotain.
Selvä.
- Mitä te teette? - Eikö näy? Nautimme kahvista.
Miksi hengailette täällä näin aikaisin aamusta?
- Mennään sisälle. - Sopii.
Ylikomisario!
Ennen joitte aamukahvinne minun kanssani. Au, polttaa.
Mitä sinä teet?
Onko tämä rikki?
En näe mitään.
Ota linssinsuoja pois.
Ahaa.
- Näetkö nyt? - Erittäin hyvin.
Onpa turhauttavaa.
Et tiedä mitään kameroista. Aiotko silti kuvata tuotteet?
- Haluatko, että autan? - Unohda.
Saat minut aina näyttämään lyhyeltä ja rumalta.
Yksikään mies ei koskaan miellytä naisia ottamillaan kuvilla.
Ai niin, Dae-geun on hyvä ottamaan kuvia.
- Hän on opiskellut valokuvausta. - Ihanko totta?
Niin. Vaikka hän jätti koulut kesken, hän opiskeli valokuvausta.
Hän on varmasti meitä taitavampi.
- Hyvänen aika. - Onpa siistiä.
Mene kotiin. Käyn ensin kotonani.
Selvä.
Mitä te kuiskailette?
Kertokaa minullekin.
Minä vain kiitin häntä valokuvaamisesta.
Jaaha.
- Aivan. - Niinkö?
Dae-geun, uurastit koko päivän.
- Kiitos. - Kiitos, Dae-geun.
Eipä kestä.
Tässä.
- Nämä ovat tämän päivän filmit. - Hyvä.
Minulla on menoa illalla.
Täytyy lähteä.
- Syö vielä vähän. - Ei, kiitos.
Kiitos.
- Heippa. - Nähdään myöhemmin.
Minunkin täytyy lähteä. Pitää palata kampaamoon.
- Selvä. Minäkin lähden. - Heippa.
- Mukavaa työpäivää, Ju-ri. - Kiitos.
Nytkö siis kehitämme kuvat ja viemme ne kirjapainoon?
Aivan. Vien filmit kotimatkalla valokuvastudioon.
Haen ne huomenna.
Mennäänkö huomenna yhdessä?
Ajattelin oikolukea tuotekuvaukset joka tapauksessa tänään.
Viedään ne ja kuvat yhdessä kirjapainoon.
Hyvä on, sopii.
Hyvä.
Miksi olet tänään niin levoton?
- Oletko kipeä? - Saanko pidellä vauvaa?
Et voinut edes syödä vauvan takia.
Hei, Eun-ji.
Noin. Leikitään.
Leiki kanssani, jotta äitisi voi syödä jotain.
Ihana vauva.
Olen ajatellut näin jo pidempään.
Olet erinomainen lasten kanssa.
- Olenko oikeasti? - Olet.
Kyllä olet.
- Pidätkö minusta? - Ihan oikeasti.
- Sillä lailla. - Yleensä vain minä kelpaan hänelle.
Ei se mitään. Minä hoidan sinua.
Annetaan äidin syödä.
Kuka sinä olet?
Minä tässä, Dae-gun.
Ju-ri.
En tunnistanut sinua. Näytät erilaiselta.
Muutin tyyliäni. Näin minua ei tunnisteta.
Suoristin hiukseni ja puin yksinkertaiset vaatteet.
Olet erittäin kaunis tuossa asussa.
Voit kehua minua enemmän sisällä.
Selvä.
- Saanko tulla? - Toki, tule sisälle.
Tiesin, että rouva Heo oli rikas, mutten odottanut tällaista.
Mitä tämä on?
Huomasin, kun nautit aiemmin viinistä.
Kaadoin meille viskiä, jonka äitini piilotti.
Juodaan tässä ensin drinkit,
ja sitten näytän huoneeni.
Haluat siis luoda ensin tunnelmaa.
Selvä.
Istu vain.
- Olinko oikeasti mielestäsi seksikäs? - Olit.
Miehet ovat seksikkäitä, kun he keskittyvät johonkin.
Taidat rakastaa valokuvaamista.
Ennen ainakin rakastin. Siksi opiskelin sitä yliopistossa.
Miksi sitten lopetit?
Vanhempani olivat sitä vastaan.
Heistä se oli noloa eikä sillä tienaisi elantoa.
- Se oli muutenkin vaatimaton yliopisto. - Oliko yliopiston nimi "vaatimaton"?
Ei, vaan Geumshinin yliopisto.
Miksi sitten sanoit, että se oli vaatimaton?
No,
kaikki sisareni ja sukulaiseni kävivät arvostettuja yliopistoja.
Totuin siihen, että minua halveksuttiin ja että koulua kutsuttiin vaatimattomaksi.
Miksi sinua halveksuttiin? Tuohan on vaikuttavaa.
- Vaikuttavaako? - Niin!
Ehkä siksi, etten ole itse käynyt lähelläkään yliopistoa.
Minusta jo se on mieletöntä, että pääsit yliopistoon.
Tosi siistiä, että olet hyvä valokuvaaja. Se on upeaa.
Itketkö sinä?
En.
Kukaan ei ole koskaan ennen sanonut noin.
Mietin aina, miksi olen niin säälittävä.
Voin silti -
olla jonkun mielestä siisti tyyppi.
Olen kiitollinen siitä.
Mutta olen myös surullinen.
Älä itke.
Kiitos kovasti.
Lopeta parkuminen. Olet ihan itkupilli.
Noin sinä siis aina teet.
Tuota…
Alat aina itkeä ja suutelet, kun lohdutan sinua.
Sama kuin viimeksi.
Ei, tämä on erilainen tilanne.
En anna sinun ohjailla minua.
Istu paikoillasi. Tulen luoksesi.
Apua!
Olet sekaisin.
Mitä te teette?
Miksi kysyt? Sehän on ilmiselvää.
Mitä sinä täällä teet? Etkö olekaan Kiinassa?
Kiinassa? Se ei ole nyt tärkeää.
Senkin penskat!
Eom Dae-geun! Seis siihen paikkaan!
Senkin räkänokka! Pysähdy!
Kuriton kakara. Seis!
Voi ei.
Kuuntele, äiti!
- Seis! - Pidä kiinni.
Senkin nilkki! Nyt nappaan teidät!
Nilkit!
Minulle sinun pitää puhua. Miksi Ju-ri on täällä?
Menen asiaan.
Erotkaa.
Äiti.
Voiko tämä olla…
VUOKRASOPIMUS
Tämä on vuokrasopimus.
Niin on.
Eroa pojastani tai vie kampaamosi muualle.
Olette naurettava.
Naurettavako? Miten niin?
Kehtaatkin vietellä poikani.
Miten voit sanoa, että tämä on naurettavaa?
Voitte suuttua minulle, mutta tässä kyse on elannostani.
Kehtaatkin mulkoilla minua ja vastata röyhkeästi!
Katsot liikaa draamasarjoja.
- Hiljaa, nilkki! - Enkä!
Olet aina uhkaillut perinnöttä jättämisellä.
- Älä esitä, että olen rakas poikasi. - Senkin…
Menit liian pitkälle!
- Kaikista maailman naisista, miksi… - Olen tosissani!
Voit kohdella minua miten huonosti lystäät, muttet Ju-ria!
Poikani, huusitko minulle juuri?
Oletko noin hulluna tähän halpamaiseen naiseen, jolla on lapsi?
Hän ei ole halpamainen. Sinä et ole koskaan hyväksynyt minua.
Hän taas sanoi, että riitän tällaisena ja että olen siisti.
Voin olla oma itseni.
Tuntuu, että voin tehdä mitä vain, kun olen Ju-rin kanssa.
Haluan olla parempi ihminen, sillä hän uskoo minuun!
Joten…
Ju-ri.
Älä hylkää minua.
- Rakastan sinua. - Niin minäkin sinua.
Minäkin rakastan sinua. Älä itke.
Ihan oikeasti, miksi itket taas?
Hassu itkupilli.
- Typerys. - Herranen aika, miten hirveä näky.
Voi ei.
Kuvat ovat parempia kuin osasin odottaa.
Hän on ammattilainen.
Minua jännitti kyllä hieman, sillä hän touhotti niin kovasti.
Minua myös.
Olen nälkäinen. Käydäänkö ensin syömässä?
Sopii.
Rikostutkija.
Oletko töissä?
Olen, lopettelin juuri.
On lounasaika. Tuletko kanssamme lounaalle?
Olemme menossa syömään.
Sopiiko se?
Mennään.
- Tässä. - Kiitos.
Olkaa hyvät.
- Kiitos. - Hyvää ruokahalua.
Laitat aika paljon pippuria.
Pidän pippurista.
- Sinäkin kai pidät pippurista. - Kyllä.
Minulla on aina pippuria mukanani, sillä säälin ravintoloita.
Eikä, minä teen samaa.
Monet sanovat, etten edes maista keittoa, jos ripottelen niin paljon pippuria.
- Sehän vain rikastaa makua. - Aivan!
Onko sinusta outoa, että käytän niin paljon pippuria?
Ei ole.
Mukava nähdä, kun syöt antaumuksella. Söitkö aamiaista?
En. Jätän yleensä aamiaisen väliin.
Vanhempasi ovat ulkomailla.
Itselleen kokkaaminen voi olla työlästä.
Asut melko lähellä kotiani.
Tule joskus käymään, jos ruuanlaitto on ylivoimaista.
Jatkuva ulkona syöminen ei ole terveellistä.
Selvä, teen niin.
Ei, kiitos. Syökää vain.
Muuten,
kerroit jättäneesi rouva Oh'n aikaisin pois laskuista.
- Saanko kysyä, miksi? - Mitä?
Olen tarkkaillut, kun vietät aikaa rouva Oh'n kanssa.
Minua alkoi kiinnostaa.
Ajoitus ei ollut oikea.
Rouva Oh Geum-hui meni naimisiin ja tuli Geumjeen miehensä kanssa -
noin 20 vuotta sitten.
Ennen sitä hänellä ei ollut mitään yhteyttä Geumjeen.
Vai niin.
Lisäksi sain selville,
että hän kävi monen vuoden ajan lapsettomuushoidoissa.
Olisihan se toki mukavaa.
Mikä?
Jos jonain päivänä löydän äitini,
toivon, että hän on yhtä lämmin ja iloinen kuin rouva Oh.
Kuule…
Haluan kertoa sinulle jotain.
- Tulit kotiin. - Niin.
- Miksi olet noin synkkä? - Älä kysy.
Dae-geun ilmoitti yllättäen, ettei pääsekään töihin.
- Olen uupunut päivän töistä. - Niinkö? Mitähän on tapahtunut?
Yritä nyt silti piristyä.
Tilasin friteerattua kanaa, lempiruokaasi. Se tulee pian.
Friteerattua kanaako?
Jealousyn viimeinen jakso tulee tänään. Katsotaan ja syödään samalla.
Aivan, se tulee tänään. Moneltako se alkaa? Varmasti pian.
Choi Soo-jong ja Choi Jin-sil.
- Heistä tulee kai myös pariskunta. - Luulen, että he eroavat.
- Ei se ole mahdollista. - Katsotaan.
Ruoka on täällä. Haen sen.
Friteerattu kana on täällä
Maukas kana on vihdoin täällä…
Kulta.
Taisi tulla ongelma.
Mitä? Onko kanassa jokin ongelma?
Ei, kyse ei ole kanasta.
Geum-hui.
Mitä? Ju-ri, mitä sinä…
Päivää.
Anteeksi.
Tuota…
Te kaksi siis seurustelette.
Rouva Heo sai teidät kiinni kesken hempeilyn.
Ymmärrän hänen suuttumuksensa,
mutta hän ei olisi saanut potkia teitä heti pihalle.
Luulin, että hän yritti vain pelotella, mutta hän kävikin tuumasta toimeen.
Min-hon isoäiti on aika paljon Jeong-sukin luona.
Saanko asua täällä, kunnes löydän uuden huoneen?
- Tietenkin… - En oikein tiedä.
Mitä?
Rouva Heo selvästi vastustaa tätä suhdetta.
Jos hän kuulee, että asut täällä, joudun tukalaan asemaan.
Herra Choi, tuo on aika kylmää.
- Jaaha. - Onko kyse äidistä vai minusta?
En voi uskoa sinua. Olemme kokeneet yhdessä kaikenlaista.
Valitsen silti rouva Heon.
Auttaisitte meitä nyt edes pari päivää.
Yritän suostutella äidin.
Kulta.
Hitsi vie.
Tein tämän. Ei se mitään suurta ole.
Hiirikö se on? Se on söpö.
Se on pupu.
Se on tavaramerkkini.
Monet luulevat sitä hiireksi.
Syö myös anjovikset.
Äiti, tapaammeko me tänä iltana sen poliisin?
Kyllä.
Mutta varmistan sen myöhemmin.
En tiedä, onko hän kunnossa.
Miten niin? Tapahtuiko hänelle jotain?
Ei.
Joko pakkasit saven koulupäivää varten?
Joo.
Teen siitä tänään kissan.
Mitähän Dong-u sanoikaan tekevänsä?
Olen turhautunut.
Etkö ole vieläkään valmis?
On mennyt jo 20 minuuttia. Milloin aiot tulla ulos?
Anteeksi. Minulla vähän kestää aamuisin.
Minulta tulee pian housuun. Voi ei. Minä sekoan.
Kulta, meillähän on vessa myös toisessa kerroksessa.
Kyllä minä tiedän, että sielläkin on vessa.
Olen aina käyttänyt vain tuota vessaa. Takapuoleni harmistuu.
Olet liian dramaattinen.
En voi enää pidätellä.
Voitte nyt mennä.
Mitä? Luitko sinä vessassa lehteä?
Luin. Pääsen ajan tasalle maailman tapahtumista vessassa.
Se on aamurutiinini.
Miten kahdeksanvuotiaalla voi olla tuollainen rutiini?
Hajun perusteella et ehdi rupatella.
Menisit jo vessaan.
Jotain taisi tulla ulos.
Kulta, toisitko uudet kalsarit?
- Dong-u, mennään aamiaiselle. - Okei.
Sinun pitää syödä se.
Ei, herra. Se olisi julkeaa maksamattomalta vuokralaiselta.
Syökää te.
Missä opit sanat "maksamaton vuokralainen"?
Miten saatoit syödä sen?
Hän söi viisi seitsemästä lihapullasta!
Enkö minä saa edes kahta?
Anteeksi. Hän ei ole hienotunteinen lapsia kohtaan.
Ei se mitään. Dong-u söikin jo paljon.
- Pakkaa reppusi, jos olet syönyt. - Okei.
- Kiitos ruuasta. - Ei kestä.
Minäkin lähden!
Lihapullat…
Minunkin pitää lähteä.
Täytyy etsiä kampaamolle uusi liiketila.
Se on varmasti vaikeaa.
Jätä se siihen, Ju-ri. Minä siivoan, voit lähteä.
Kiitos.
Mikä siivo.
Hienoa. Mistä tiesit?
Rikostutkija Kim, haluatko maissia?
Mitä sinä teet?
Mikset huomioinut ylikomisariota? Mitä ajattelet?
Pyydän anteeksi.
Saanko lähteä töistä etuajassa? Minun täytyy tarkistaa eräs asia.
Toki. Mene vain.
Maistuisiko musta tee?
Toki.
Mitä haluat kysyä?
Koskeeko se Jeong-sukia?
Ei koske.
Parempi vain näyttää.
Mikä tämä on?
Tämä…
Miksi tämä…
Se oli ylläni, kun amerikkalainen perhe adoptoi minut.
Siihen on -
kirjailtu sama hahmo kuin antamaanne nenäliinaan.
Siksi haluaisin pyytää selitystä.
Tuota…
En tiedä.
- Mitä? - En tiedä.
Rikostutkija, minä…
Joka tapauksessa,
en tiedä, ketä etsitte, mutten voi auttaa.
Näkemiin.
Odottakaa.
Kulta, tulin kotiin!
- Tulitkin odotettua aiemmin. - Niin tulin.
Kävin hakemassa lihakaupasta lihaa.
Lihapullia varten.
Tee niitä tällä kertaa paljon.
En halua taas kilpailla sen lapsen kanssa.
Hyvä on.
Vielä yksi juttu.
Tässä.
Mikä tämä on?
Avaa se.
Se on häälahja. Ostin sinulle huivin, mutta siinä ei käynyt hyvin.
Siksi ostin uuden.
Kun tapasin sinut ensimmäisen kerran, sinulla oli huivi.
Näytit niin tyylikkäältä ja kauniilta.
Päätin, että tuon naisen otan vaimokseni ja teen hänet onnelliseksi.
Miksi näytät tuolta? Etkö pidä siitä?
Ei tämä sitä ole. Pidän tästä.
Miltä näyttää?
Vau, olet kaunis.
Et ole muuttunut ollenkaan.
Höpsis.
- Käy pesulla. Alan laittaa ruokaa. - Selvä.
Se pikkuinen taisi sotkea paikkoja,
mutta talo on silti putipuhdas.
Mistä tiesit, että etanoita on helpompaa pyydystää iltaisin?
Isoäiti kertoi.
Jes! Sain kaksi.
Entä sinä?
En ole saanut vielä yhtäkään.
Onko tämä ensimmäinen kertasi?
On.
Etkö pyydystänyt etanoita pienenä vanhempiesi kanssa?
En.
Min-ho, hän varttui Yhdysvalloissa.
- Ehkä sinä voisit opettaa häntä. - Totta.
Tule katsomaan.
Veden alla on liukkaita kohtia.
- Niissä on yleensä paljon etanoita. - Selvä.
Se johtuu siitä, että ne ovat koskemattomia.
- Tällaisiako paikkoja? - Joo.
Hetkinen.
Nyt taisi onnistaa.
Laita ne tänne.
Noin se siis tehdään.
Min-ho, tämä on hauskaa.
- Katsotaanko, kumpi saa enemmän? - Sopii.
En päästä sinua helpolla, vaikka oletkin ensikertalainen.
Selvä. Paikoillenne, valmiit, hep.
Tässä.
Jes, löysin.
Katso, kuinka monta. Yksi, kaksi, kolme.
- Mitä? - Niinpä.
Nappaa ne.
Min-ho, tule jo pois vedestä.
Okei. Nappaan vielä viisi.
Tapasin hänet tänään.
Rouva Oh'nko?
Hän hätkähti nähdessään vauvanvaatteet.
Hän sanoi, ettei tiennyt mitään.
Aivan kuin hän ei haluaisi tunnustaa asiaa.
Olisit jäänyt kotiin lepäämään.
Kuvittelin satoja kertoja tapaavani äitini.
Kuvitelmissani en ollut aina tervetullut.
Ehkä sen takia oloni on parempi kuin oletin.
Minä voitin!
Et kai?
- Oletko varma? - Tietenkin olen.
Katsotaanpa.
- Mitä? - Katso.
Saitpa sinä monta.
Montako täällä on? Yksi, kaksi, kolme, neljä, viisi, kuusi…
Äiti.
Voisitko tehdä huomenna sujebia nappaamistani etanoista?
Voin.
Nuku hyvin, poikani.
- Hyvää yötä, äiti. - Öitä.
Haloo?
Hei, Ju-ri.
Niin. Mainosesite on valmis huomenna noin yhdeltätoista.
Tavataan kirjapainon luona.
Hyvä. Kerron uutisen Geum-huille.
Heippa.
Jeong-suk sanoi, että voisimme tavata kirjapainolla kello 11.
Onko minunkin pakko tulla?
Sinähän panostit siihen eniten.
Totta. Etkö sanonutkin, että päivästä tulee kiireinen?
Oletko huonovointinen?
- Avaa suusi. - Ei se sitä ole.
Kunhan kysyin.
Kylläisenä pysyminen on rankkaa.
Te työskentelette ahkerasti lepäämättä melkein yhtään.
Mistä sinä opit puhumaan tuolla tavalla?
Jubu Lifen syyskuun numerosta.
Vai niin.
Sinäkin ahkeroit lukemalla lehtiä.
- Maistuuko? - Syöhän nyt.
SEONGGWANGIN KIRJAPAINO
- Tytöt! - Päivää.
Tervetuloa.
- Olet täällä. - Niin.
Esite näyttää upealta.
Onpa hieno!
Minua harmittaisi, jos joku viskaisi sen kadulle.
Meidän kannattaa korostaa sitä, että viimeisellä sivulla on kuponki.
Voisimme jakaa näitä pareittain.
Me voimme olla yksi tiimi ja rouva Oh ja Jeong-suk toinen.
Eikö yksitellen olisi nopeampaa?
Totta. Mitä tehdään, haaraosaston johtaja?
Jaetaan esitteet erikseen ja vastataan toimistolla puheluihin.
- Selvä. - Hyvä. Onnea matkaan!
Minä otan tämän. Mennään!
- Nähdään myöhemmin! - Heippa.
TILAUKSET VIBRAATTORI 1, RAKKAUSGEELI 1, KONDOMI 1
Esite teki ihmeitä. Vai mitä, Geum-hui?
Mitä? Niin.
Niinpä.
Miettikää, miten vaikeaa olisi ollut myydä nuo kaikki kasvotusten.
Hienoa työtä.
Tätä pitäisi juhlistaa. Minun täytyy tosin etsiä uutta liiketilaa.
Ja minun pitää hoitaa lapsia.
Tytöt vahtivat Eun-jita.
Kun löydän uuden liiketilan, mennään drinkeille.
Dae-geun ja rikostutkija voivat tulla myös.
Edelliset juhlat olivat kivat. Mitä sanot?
Sopiihan se.
Kai sinäkin tulet?
Tietenkin hän tulee. Rouva Oh tuntui pitävän rikostutkijasta.
- Vai kuinka? - Niin.
Kaikilla on tekemistä. Lähdetään.
- Selvä, minä lähden. - Heippa.
- Nähdään.
- Tarkista kahden epäillyn alibit. - Selvä.
Odottakaa.
Kysyn teiltä jotain -
viimeisen kerran.
Miksi…
Miksi hylkäsitte minut?
Tarina ei ole ihmeellinen.
Tapailin miehiä holtittomasti ja tulin vahingossa raskaaksi.
Pelkäsin, mitä muut ajattelisivat,
enkä halunnut sitä vastuuta.
Odotit varmasti kuulevasi sydäntäsärkevän tarinan.
Joten…
Älä siis mieti sitä liikaa -
ja jatka elämääsi.
Kuten tähänkin asti -
haluan elää rauhassa.
Selvä.
Ymmärrän hyvin.
Tulin takaisin.
Geum-hui.
Ai, hei.
Mihin ajatukseen olit uppoutunut?
En mihinkään.
Dong-u nukahti katsoessaan elokuvaa mieheni kanssa. Vein hänet nukkumaan.
- Kiitos. - Sinulla menikin aika myöhään.
En löydä hyvää liiketilaa.
Rouva Heo taisi kertoa kiinteistövälittäjille minusta.
En pääse edes näyttöihin.
Ehkä minun pitää muuttaa Oksaniin.
Onpa vaikeaa.
- Oksaniinko? - Niin.
En tosin haluaisi aloittaa alusta jossain muualla.
Tännekin oli aluksi vaikeaa kotiutua.
Niinkö?
Asiakkaat kehuivat taitojani kampaajana -
mutta lakkasivat käymästä kuultuaan, että olin yksinhuoltaja.
Se oli rankkaa, sillä minua osoiteltiin sormella.
Se oli varmasti vaikeaa.
Lapsen kasvattaminen yksin ei tainnut olla helppoa.
Ei ollutkaan.
Kun aloin odottaa Dong-uta,
hänen isänsä jätti minut huomiotta.
Vanhempani eivät halunneet, että saan lapsen.
Siksi muutin tänne asumaan.
Mikään ei ollut helppoa.
Itkin paljon.
Mutta kun itkin, minua halveksuttiin.
Silloin aloin nauraa enemmän.
Päätin vain nauraa ja puhua suoraan.
Oletko koskaan katunut -
päätöstäsi?
En koskaan.
Ensin nauroin näyttääkseni vahvalta.
Mutta Dong-un kasvattaminen -
on antanut useita nauramisen aiheita.
Äiti.
- Dong-u, oletkin hereillä. - Niin.
- Näitkö pahaa unta? - Joo.
Ei se mitään. Nukutaan yhdessä.
Kuulin, että katsoit tänään elokuvaa herra Choin kanssa.
Mitä katsoitte?
Miksi…
Miksi hylkäsitte minut?
Selvä.
Ymmärrän hyvin.
Do-hyeon.
Do-hyeon!
Mikä hätänä?
Olet tulikuuma. Hetkinen.
Mikset soittanut ja kertonut, että olet sairas?
Oletko vihainen sairaalle ihmiselle?
En.
Tilanne on vaikea.
Tulen pian kuntoon. Älä ole huolissasi.
En ole.
Kun kuulin tarinasi ensimmäisen kerran,
minusta tuntui pahalta puolestasi.
Vanhemmat ovat luotettavia ja muuttumattomia liittolaisia,
paitsi sinun tapauksessasi.
En kuitenkaan nyt sääli sinua.
Voin olla se ihminen.
Olen se ihminen.
Lääkkeet ovat lopussa. Käyn apteekissa.
Sinun kannattaa levätä.
Tässä on tilauslomake.
Kiitos. Anteeksi, kun jouduit tulemaan tänne asti.
- Ei se mitään. - Tulee kiire.
Päivää.
Tarvitsetteko jotain?
Kyllä.
Epäilen uupumuksesta johtuvaa sairastelua. Saisinko lääkettä kuumeeseen?
Sinä näytät ihan terveeltä.
Kuka sairastaa? Min-hoko?
Ei.
Onko rikostutkija sairas?
On.
Miten niin nuori voi sairastua?
Hetkinen.
Odota.
Rouva Oh.
Tuota…
Onko hän kovinkin sairas?
Hänelle nousi kuume.
Sinä taidat tietää.
Ymmärrän, että lienet minulle katkera ja pidät minua sydämettömänä.
En tiedä sinusta tarpeeksi ajatellakseni noin.
En ajattele niin.
Minä hämmennyin.
Siitä on liian kauan.
Halusin kysyä häneltä hänen elämästään.
Mutta mitä järkeä siinä on?
Ajattelin, että meidän kannattaa elää erillään kuten tähänkin asti.
Hänestä on kasvanut rehellinen ja kunniallinen mies.
Muistatko, mitä videovuokraamon omistajan kanssa tapahtui?
Rikostutkija jahtasi tekijää, sillä hän uskoi olleensa tapauksen uhri.
Hän uskoi joutuneensa siepatuksi lapsena -
ja luuli vanhempiensa etsivän häntä epätoivoisesti.
Useiden vuosien ajan hän luuli tulleensa hylätyksi.
Sitten hän alkoi ajatella toisin ja oli toiveikas.
Do-hyeon tosiaan kasvoi rehelliseksi ja kunniakkaaksi mieheksi.
Kaikki nämä vuodet hän halusi silti kipeästi tavata vanhempansa.
En tiedä, mitä tehdä.
Mieheni ei tiedä mitään. Hän on ollut tietämätön koko elämänsä.
Jos hän saa tietää, että sain vauvan ennen naimisiinmenoamme, hän…
Herra Choi, mitä te siellä teette?
Sinulla on siis -
poika.
Ja hän on se rikostutkija.
Kyllä.
Sain itsekin tietää äskettäin.
Anteeksi.
Olisi pitänyt kertoa sinulle.
Siksikö et ole halunnut lapsia?
Koko elämäni,
kun olen tuntenut vilpittömän rakkautesi minua kohtaan,
sydämeni on särkynyt.
Ajattelin sitä,
miten petetyksi tuntisit itsesi kuullessasi totuuden.
Ajattelin, että hylkäisit minut.
Aavistin minä jotain.
Mitä?
Missä pihdit ovat?
Omassa talossa riittää puuhaa.
Ehkä meidän pitäisi muuttaa. Ovatko ne täällä?
Mikä tämä on?
Mitäs täällä on? Onko tämä keksilajitelma?
Se taisi olla pian häidemme jälkeen.
Löysin tavaroidesi joukosta -
vauvanvaatteita ja pehmolelun.
En ajatellut niistä mitään.
Et halunnut lapsia, sillä halusit elää nykyaikaisen naisen tavoin.
Mutta aina vauvan nähdessäsi -
silmäsi kostuivat kyynelistä.
Ajattelin,
että ehkä siihen liittyi jotain.
Miksi…
Mikset sinä…
Ai miksen sanonut mitään?
Miksi edes kysyt?
Vaikutti siltä, ettet halunnut puhua asiasta.
Ei ollut muuta syytä.
Joten…
Jos nyt epäröit minun takiani,
ei sinun tarvitse.
Kultaseni.
Tiedätkö,
elämäni on ollut täydellistä, sillä minulla on ollut sinut.
Tarkoitan sitä.
Olet kamppailut asian kanssa yksin kaikki nämä vuodet.
Älä itke.
Kaikki hyvin.
Olet pian 60-vuotias, mutta itket yhä kuin pikkutyttö.
Kaikki on hyvin.
Oletko kunnossa?
Onko tämä…
Mitä sinä täällä teet?
Haluan sanoa jotain.
Tuntuu siltä,
etten saanut sanotuksi sitä, minkä halusin sanoa.
Anteeksi.
Kaikki on äidin syytä.
Olen pahoillani.
Anteeksi.
A VIRTUOUS BUSINESS
Do-hyeoniin liittyen… Pyydä hänet usein käymään.
Hänen pitäisi jo syödä äitinsä maukkaita ruokia.
Sinulla ei ole paljoakaan aikaa.
Ensi viikolla -
sinut siirretään tutkimaan ratkaisemattomia rikoksia.
Tulipa tämä yllättäen.
On mennyt pari päivää.
Rouva Heo käski irtisanomaan hänet apteekista, mutta pelaan aikaa.
Päätän parisuhteen.
Yhdellä ehdolla.
Mitä tämä tarkoittaa?
Mitä me nyt teemme?
En tiedä,
milloin voimme jälleen myydä!
Tekstitys: Alma von Creutlein