ERÉNYES NŐ
- Töltök én. - Nagyon kedves.
Gyönyörű színe van.
Az amerikai szüleim szeretik. Kellemes az íze, így időnként én is iszom.
Tényleg, maga az USA-ban nőtt fel.
Igen.
Hála önnek, mi is megkóstoljuk a bort.
Jeong-suk, mit csinálsz ott?
Gyere, csatlakozz hozzánk!
Jövök.
Nem gondoltam, hogy ennyi étel lesz.
- Sütök még húst, ha elfogy. - Jó.
- Ülj le! - Köszönöm.
- Kérsz bort? - Igen.
Jeong-suk poharát bezzeg teletöltötte!
Majdnem kicsordul.
Szerelemmel van az tele, nem borral.
Jó nekik!
A gerlepár!
Choi úr, mondana pohárköszöntőt?
Nem, nem szeretek szerepelni.
De ma ön az ünnepelt, mondjon pár szót!
Tapsot kérünk!
Rajta!
Jaj, istenem!
Egek!
Szeretném megköszönni,
hogy egyéb elfoglaltságaik ellenére
megtisztelnek a jelenlétükkel annak örömére, hogy végre hazatérhettem.
Köszönöm szépen.
Jól van.
Van ugyanakkor…
egy régi mondás.
„A pénz elvesztése csekély veszteség.
A becsülettel odavész lényünk fele.
De aki elveszti az egészségét, az mindent elveszít.”
Vagyis mindenkor
az egészség az első!
Köszönöm, ha megfogadjátok ezt a tanácsot.
Erre igyunk!
- És van még egy dolog… - Jól van.
Egészségünkre!
- Egészségünkre! - Egészségedre, Jeong-suk!
Miért szakítottál félbe?
Most kezdtem belejönni.
Mert közben kihűl az étel.
Megértettük ezt az értékes üzenetet.
„Értékes”?
- „Értékes”. - Az, ugye?
Remek. Akkor együnk!
- Ebből is! - Jó.
Yeong-bok, igazi háziasszony vagy!
Gyönyörűek ezek a tányérok, Geum-hui.
Igazán?
Itt minden olyan szép.
Ugyan már!
Tényleg gyönyörű.
Kedvesebb, mint hittem.
- Hogyan? - Kim nyomozó.
Mogorva fickónak gondoltam,
de már látom, hogy kedves és melegszívű.
Látszott rajtad, hogy megkedvelted.
Talán mert Jeong-suk kedvese? Ez olyan megható!
Szívesen beszélgetnék még vele.
Odaadom ezt a gyerekeknek.
- Jó. - Rendben.
Szia!
- Hagyja csak! - Már majdnem kész vagyok.
- Megsérült? - Nem.
Istenem! Lehetett volna óvatosabb!
- Várjon! - Jól vagyok.
Ez biztosan fáj. Mélyebb a vágás, mint elsőre tűnik.
Miért nem hallgatott rám, amikor kértem, hogy hagyja?
Sajnálom.
Mintha egy anyát hallanék, aki épp leszidja a fiát.
Sajnálom, csak megijedtem.
Nem akartam leszidni. Csak sajnálom a történteket.
Ez a vágás…
Nem marad még, uram?
Késő van, Min-ho. Majd legközelebb.
Ne már!
- De akkor ugye játszunk majd együtt? - Hogyne. És mit játsszunk?
Rendben, legyen!
Megígéri?
Megígérem.
Most menj, hideg van! Majd hívlak. Szia!
Szia!
Viszlát, uram!
Szia!
- Halló? - Jeong-suk! Én vagyok.
Geum-hui!
Mondtad, hogy kéne kamera a termékek lefotózásához.
Megtaláltam a miénket, így ez rendben.
Köszönöm, Geum-hui.
Holnap találkozunk.
- Geum-hui! - Igen?
Nem lehet, hogy…
Mindegy. Holnap találkozunk.
Furcsa vagy. Na jó, akkor holnap.
Örülök, hogy elkaptuk a tettest,
de maga biztosan csalódott.
Kezdheti elölről a biológiai szülei utáni kutatást.
Újrakezdem.
Köszönöm a segítségét.
Ugyan! Szóljon, ha tehetek bármit!
Rendben.
Itt meg mi folyik?
Nem látod? Kávézunk.
Már kora reggel itt trécseltek?
- Menjünk be! - Igen, uram.
De főnök!
Eddig velem kávéztál reggelente! A fenébe, ez forró!
Mit művelsz?
Mi van ezzel?
Nem látok semmit.
Vedd le a lencsevédőt!
- Most már jó? - Igen, már látok.
Ostoba ötlet,
hogy te fotózd a termékeket, miközben nem is tudod kezelni a gépet.
Ne segítsek?
Azt felejtsd el!
A te képeiden mindig alacsonynak és csúnyának tűnök.
A nőknek soha, semmilyen fotó nem elég jó.
Jut eszembe, Dae-geun tud fotózni.
Fotósnak tanult.
Tényleg?
Igen, bár kimaradt a suliból,
de fényképezést tanult.
Nálunk biztos ügyesebb.
- Nahát! - Menő.
Menj haza! Előbb én is hazaugrok.
Jó.
Ti mit sutyorogtok ott?
Ez engem is érdekel.
Csak megköszöntem neki,
hogy fotózott ma nekünk.
- Igen. - Tényleg?
Keményen dolgozott, Dae-geun.
Köszönjük.
Köszönjük, Dae-geun.
Semmiség. Tessék.
- Itt vannak a filmek. - Rendben.
Este programom van, úgyhogy most megyek.
- Egyen még! - Nem kérek.
Köszönöm.
- Viszlát! - Majd találkozunk!
Én is indulok. Még vissza kell mennem a szalonba.
- Szia! Nekem is mennem kéne. - Szia!
- Jó munkát, Ju-ri! - Meglesz.
Akkor előhívatjuk a képeket, majd mehet a nyomdába?
Igen. Hazafelé beadom a filmeket előhívásra,
és holnap elhozom a képeket.
Menjünk együtt?
Holnapra elkészülök a termékleírásokkal is.
Vigyük be azokat is a nyomdába!
Rendben, ez jó ötlet.
Rendben.
Miért vagy ilyen nyűgös ma?
- Beteg vagy? - Add csak ide!
Még enni sem tudtál miatta.
Szia, Eun-ji!
Gyere, játsszunk!
Játszunk egy kicsit, hogy anya ehessen egy falatot, édesem!
- Már rég el akartam mondani… - Tapsoljunk!
…hogy remekül bánsz a gyerekekkel.
- Tényleg? Úgy gondolod? - Igen.
Tényleg.
- Te is bírsz engem? - Tényleg.
- Bizony! - Általában nincs el senkinél.
Semmi baj, majd én vigyázok rád.
Hagyjuk anyát enni!
Maga kicsoda?
Én vagyok, Dae-geun.
Ju-ri!
Olyan más vagy most, hogy nem ismertelek meg.
Így nem ismernek fel az emberek.
Egy hajvasaló és egy egyszerű ruha, és senki sem ismer rám.
Nagyon csinos vagy.
Folytasd a bókolást odabent!
Rendben.
- Menjünk! - Fáradj be!
Nahát!
Tudtam, hogy gazdagok vagytok, de ez egészen elképesztő.
Ez meg mi?
Láttam, hogy ízlik neked a bor,
úgyhogy elővettem anya dugi whiskyjét.
Igyunk itt egy pohárral,
aztán megmutatom a szobámat.
Szóval előbb kerüljünk hangulatba?
Hát jó.
Foglalj helyet!
- Szexinek találtál? Tényleg? - Igen.
A férfiak szexisek, amikor koncentrálnak valamire.
Biztos szeretted a fotózást.
Imádtam.
Ezért tanultam azt az egyetemen.
De miért hagytad abba?
A szüleim ellenezték.
Szerintük alja munka, és nem lehet megélni belőle.
Amúgy is gyenge egyetem volt.
„Gyenge”? Ez a neve?
Nem. A neve Geumshin Egyetem.
Akkor miért hívod gyengének?
Nos…
A helyzet az, hogy minden rokonom neves egyetemekre járt.
Megszoktam, hogy lenéznek, és leszólják a sulit, ahová jártam.
Hogy nézhetnek le téged? Hisz ez lenyűgöző!
Lenyűgöző?
Igen!
Talán azért, mert én a közelébe se jutottam az egyetemnek,
szerintem már az is lenyűgöző, hogy te bejutottál.
És menő, hogy jól tudsz fotózni. Csodálatos.
Te sírsz?
Nem.
Ezt még senki sem mondta nekem.
Mindig úgy gondoltam, hogy szánalmas alak vagyok.
Hogy engem senki sem fog
menőnek találni.
Olyan hálás vagyok neked ezért!
De szomorú is vagyok.
Ne sírj!
Köszönöm.
Hagyd abba! Ne légy bőgőmasina!
Szóval ez a módszered.
Én…
Sírsz, aztán lesmárolsz, amikor vigasztalni próbállak.
Legutóbb is ez volt.
Nem, ez most más.
Most nem engedem, hogy te irányíts.
Maradj ülve! Odamegyek.
Istenem!
Te megőrültél.
- Ti meg mit műveltek? - Hát nem egyértelmű?
Te mit keresel itt? Nem Kínába mentél?
Kína most mellékes. Ti kis taknyosok!
Eom Dae-geun! Állj meg!
Te kis rohadék!
Állj meg! Állj meg, taknyos!
Jaj, ne!
Hallgass meg, anya! Te meg kapaszkodj!
Te ostoba kölyök! Elkaplak! Suhancok!
Ez a mi kettőnk dolga. Ju-ri mit keres itt?
A tárgyra térek.
Szakítsatok!
Anya!
Ez talán…
BÉRLETI SZERZŐDÉS
Ez egy bérleti szerződés.
Így van.
Vagy szakítotok, vagy költözöl.
Ez nevetséges.
Nevetséges?
Elcsábítottad a fiamat.
Még van képed ezt nevetségesnek nevezni?
Megértem, hogy dühös, de a megélhetésemről van szó.
Hogy merészelsz visszadumálni?
Elég a drámából!
- Te csak hallgass! - Nem fogok.
Folyton kitagadással fenyegetsz, ne tégy úgy, mintha szeretnél!
Te kis…
Most túl messzire mentél.
Az összes nő közül pont ezt…
Elég legyen!
Velem azt teszel, amit akarsz, de Ju-rit ne merd bántani!
Te most kiabáltál velem, fiam?
Ennyire fontos neked ez az ócska nő meg a kölyke?
Ő nem ócska.
Soha életemben nem támogattál semmiben.
Ő értékel engem. Szerinte menő vagyok. Azért szeret, aki vagyok.
Ha Ju-ri velem van, bármire képes vagyok.
Jobb ember akarok lenni, mert ő hisz bennem!
Úgyhogy…
Ju-ri!
Ne hagyj el!
Szeretlek.
Én is.
Én is szeretlek.
Ne sírj!
Már megint sírsz? Te bőgőmasina!
- Bolond fiú! - Ez bántja a szemem.
Ó, istenem!
Ezek jobbak, mint vártam.
A fiú tényleg ügyes.
Kicsit aggódtam, amilyen felhajtást csinált.
Én is.
Megéheztem. Nem ebédelünk meg a nyomda előtt?
Jó.
Nyomozó!
Szolgálatban vagy?
Most végeztem.
Ebédidő van. Nem tart velünk? Épp enni készültünk.
Miért ne?
Menjünk!
- Tessék. - Köszönjük.
Parancsoljon.
- Köszönöm. - Jó étvágyat!
Az jó sok bors.
Imádom a borsot.
Úgy látom, ön is így van vele.
Igen.
Hordok is magamnál, hogy ne az étteremé fogyjon el.
Nahát, én is!
Mindig mondják, hogy nem érzem a leves ízét,
ha ennyi borsot teszek bele.
- Ez inkább kihozza az ízét. - Így van.
Mi a baj? Szerinted fura ennyi borsot használni?
Nem.
Jó látni, milyen étvággyal eszik.
Reggelizett?
Nem, általában kihagyom a reggelit.
A szülei külföldön élnek. Biztos fárasztó lehet magának főzni.
Nem lakik tőlünk messze.
Jöjjön át, ha nincs kedve főzni!
Az éttermi kajától beteg lesz.
Rendben, úgy lesz.
Akkor együnk!
Amúgy…
Említetted, hogy Geum-huit már a legelején kizártad.
- Elárulod, hogy miért? - Hogy?
Csak látom, hogy milyen jól megértitek egymást,
és kíváncsi lettem.
Nem stimmel az időzítés.
Geum-hui csak az esküvője után jött Geumjébe, úgy 20 évvel ezelőtt.
Azelőtt nem volt köze a városhoz.
Emellett évekig kezelték a helyi kórházban a meddősége miatt.
De örülnék neki.
Hogy?
Ha valaha megtalálom az anyámat,
örülnék, ha ilyen melegszívű, kedves nő lenne, mint ő.
Figyelj!
Valamit el kell mondanom.
- Megjöttél? - Igen.
Miért vagy ilyen letört?
Ne is kérdezd!
Dae-geun nem jött dolgozni valami vészhelyzet miatt,
így egész nap egyedül voltam.
Nahát, vajon mi történhetett?
Mindegy, talán az felderít,
hogy a kedvencedet, rántott csirkét rendeltem.
Rántott csirkét?
Ma megy a Jealousy utolsó része. Nézzük meg vacsora közben!
Igazad van, ma lesz!
Mennyi az idő? Mindjárt kezdődik.
Choi Soo-jong és Choi Jin-sil.
Boldogan élnek majd, mint mi.
Szerintem szakítanak.
- Az kizárt. - Meglátjuk.
Megjött a csirke. Átveszem.
Itt a rántott csirke
A fincsi rántott pipi megjött
Édesem!
Van egy kis gond.
Mi? Valami baj van a rántott csirkével?
- Nem azzal van gond. - Geum-hui…
Mi? Ju-ri, te mit…
Üdv!
Elnézést kérünk.
Hát…
Tehát ti ketten jártok,
és Heo asszony rajtakapott titeket.
Megértem, hogy dühös,
de hogy kirúgni titeket csak így?
Azt hittem, csak fenyegetőzik, de beváltotta, amit ígért.
Jeong-suknál sok időt tölt az édesanyja.
Nem maradhatnánk itt, amíg találok új helyet?
- Dehogynem… - Nekem vannak fenntartásaim.
Heo asszony ellenzi a kapcsolatotokat.
Ha megtudja, hogy itt laktok, az rám is rossz fényt vet.
Ez szívtelenség, Choi úr.
Ugyan!
Anyám vagy én?
Ezt nem hiszem el! Annyi közös év után…
Nem, anyádat választom.
Kérem, csak pár napig hadd maradjunk!
Addig beszélek anya fejével.
Édesem!
Ó, jaj!
Ez csak egy saját kézzel készült apróság.
Ez egy egér? Nagyon cuki.
Ez egy nyúl.
Ez az én védjegyem.
Sokan egérnek nézik.
Egyél szardellát is!
Anya, ma este átjön a rendőr bácsi?
Majd felhívom később. Nem tudom, jól van-e.
Miért? Történt vele valami?
Nem.
Elraktad a gyurmát holnapra?
Igen. Egy macskát fogok készíteni.
Dong-u mit is akar csinálni?
Ez rémes!
Kész vagy már?
Már több mint 20 perce benn vagy. Mikor jössz már ki?
Sajnálom, reggel hosszabb idő kell hozzá.
Be fogok csinálni, egek! Megőrülök!
Édesem, használd az emeleti mosdót!
Tudom, hogy van emeleti mosdó,
de egész életemben lentre jártam.
- A hátsóm megsértődne. - Túldramatizálod a helyzetet.
Nem bírom tovább.
Mehet.
Te újságot olvastál vécézés közben?
Igen. Reggelente mindig a vécén olvasom el
a friss híreket.
Egy nyolcéves gyerek olvas a vécén?
A szagból ítélve nincs időnk ezt megvitatni.
Menjen be!
Már kicsusszant.
Édesem, hozz tiszta gatyát!
- Dong-u, menj reggelizni! - Jó.
Edd csak meg!
Nem. Egy szívességi lakáshasználó nem lehet arcátlan.
Egye meg ön!
Honnan ismersz ilyen szavakat, hogy „szívességi lakáshasználó”?
Képes voltál megenni?
Öt fasírtot evett meg a hétből!
Legalább ezt a kettőt hadd egyem meg!
Sajnálom, nincs hozzászokva a gyerekekhez.
Dehogy, Dong-u túl sokat evett!
- Dong-u, csomagolj, ha jóllaktál! - Jó.
- Köszönöm a kaját. - Nincs mit.
Én is indulok.
Fasírt!
Nekem is mennem kell.
Meg kell találnom a szalon új helyét.
Biztos nehéz most neked.
- Hagyd csak, Ju-ri! Menj! - Köszönöm.
Szörnyű ez a felfordulás!
Remek, de honnan tudtad?
Kim nyomozó! Kukoricát?
Mit képzel?
Ignorálja a főnököt? Hogy meri?
Sajnálom, kapitány.
Elmehetek ma előbb? Valamit meg kell néznem.
Persze, menjen!
Fekete tea jó lesz?
Igen.
Mit akar kérdezni?
Jeong-sukról van szó?
Nem.
Jobb, ha megmutatom.
Ez meg mi?
Ez…
Miért van ez…
Ez a ruha volt rajtam, amikor örökbe adtak az USA-ba.
A ruhán pedig
ugyanaz a hímzés van, mint az öntől kapott zsebkendőn.
Elmondhatná nekem, miért.
Nos…
Nem tudom.
- Hogy? - Nem tudom.
Nyomozó, én…
Akárhogy is,
nem tudom, kit keres, de én nem segíthetek önnek.
Viszlát!
Várjon!
Édesem, megjöttem!
- Nem vártalak ilyen korán. - Tudom. Hoztam húst a hentestől.
Készíthetsz fasírtot.
De ezúttal többet. Nem akarok a kölyökkel versenyezni érte.
Rendben.
És van itt még valami.
Tessék!
Ez meg mi?
Nyisd ki!
A házassági évfordulónkra
vettem neked egy sálat, de az rossz emlékeket idéz,
ezért hoztam egy újat.
Kendőt viseltél akkor is, amikor először találkoztunk.
Elegáns és gyönyörű voltál benne.
Egyből arra gondoltam, hogy elveszlek,
és boldoggá teszlek életed végéig.
Mi a baj? Nem tetszik?
Dehogy, nagyon szép!
Na? Hogy áll?
Csodálatos vagy.
Nem változtál semmit.
Ugyan, ostobaság!
- Mosakodj meg, én készítem a vacsorát. - Rendben.
A kissrác biztos nagy felfordulást csinált,
mégis ragyog itthon minden.
Honnan veszed, hogy este könnyebb mocsári csigát fogni?
A nagyi mondta.
Ez az! Kettőt is fogtam.
És ön?
Még egyet sem.
Most először vadászik csigára?
Igen, most először.
A szüleivel nem csinált ilyesmit gyerekkorában?
Nem.
Mert Amerikában nőtt fel, Min-ho.
De te megtanítod, nem?
De.
Nézzen ide!
A sikamlós köveket keresse!
Azokon mindig sok van,
mert ezek a részek érintetlenek.
- Ilyesmit keressek? - Igen.
Várjunk!
- Találtam párat! - Tegye őket ide!
Szóval ez a titka.
Ez jó móka, Min-ho.
- Versenyezzünk, hogy ki fog többet? - Jól hangzik.
De nem fogom kímélni, csak mert kezdő.
Oké, vigyázz, kész, mehet!
Erre…
Megvannak.
Látod, mennyit találtam? Egy, kettő, három.
- Mi? - Ugye?
Fogd meg!
Gyere végre ki, Min-ho!
Oké, csak még ötöt!
Találkoztam ma vele.
Geum-huival?
Megrémült a babaruha láttán.
Azt mondta, nem tud semmit.
Úgy tűnt, hallani sem akar a témáról.
Otthon kellett volna maradnod pihenni.
Százszor is elképzeltem, hogy találkozom az anyámmal,
és nem fogadott mindig kitörő örömmel.
Talán ez az oka,
hogy jobban viselem a vártnál.
Én nyertem!
Az lehetetlen!
- Biztos? - Biztos.
Hadd lássam!
- Hogyan? - Nézze!
Egek, mennyit fogtál!
Hány darab van itt? Egy, kettő, három, négy, öt, hat…
Anya!
Főzz holnap sujebit az együtt fogott csigákból!
Rendben.
Aludj jól, kicsim!
Jó éjt, anya!
Halló?
Szia, Ju-ri!
Igen, holnap 11-re kész a prospektus.
Találkozzunk a nyomdánál!
Rendben. Szólok Geum-huinak is.
Jó.
Jeong-suk volt. Holnap 11-kor találkozunk a nyomdánál.
- Én is menjek? - Persze! Te dolgoztál vele a legtöbbet.
Így van. Nem te mondtad, hogy a holnapi nagy nap lesz?
Talán beteg vagy?
- Nyisd ki a szád! - Semmi bajom.
Csak kérdeztem.
Az éhség csillapítása munka.
És mi nagyon sokat dolgozunk, pihenés nélkül.
Istenem, honnan szedsz ilyeneket?
Jubu Life, szeptemberi szám.
Akkor vegyél még!
Az újságok olvasása is kemény munka.
- Ízlik? - Egyél!
SEONGGWANG NYOMDA
- Lányok! - Szia!
Üdv!
- Hát itt vagy. - Igen.
A prospektus csodálatos.
Elképesztően jól néz ki.
Nagyon morcos leszek, ha bárki eldobja az utcán.
Emeljük ki, hogy van egy kupon a hátulján.
Osszuk szét két csapatra válva!
Megyünk mi ketten,
Geum-hui pedig Jeong-sukkal.
Külön-külön gyorsabb lenne, nem?
De.
Legyen így, területi vezető asszony?
Igen. Osszuk szét külön-külön, aztán találkozunk az irodában!
- Rendben. - Sok szerencsét!
- Én ezt viszem. Indulás! - Egek.
- Sziasztok! - Sziasztok!
VÁRÓLISTA: VIBRÁTOR 1 DB, INTIM GÉL 1 DB, ÓVSZER 1 DB
Ez a prospektus hatalmas üzlet.
- Ugye, Geum-hui? - Hogy? Ja, igen.
Őrület, nem?
Ekkora mennyiséget sosem adunk el személyesen.
- Szép munka volt. - Igen.
Ezt meg kéne ünnepelnünk.
De ma nem érek rá. Új szalont keresek.
Engem meg várnak a gyerekek. Most is a nagyok vigyáznak Eun-jire.
Ha megvan az új szalon, iszunk egyet, jó?
Eljöhetne Dae-geun és a nyomozó is.
A múltkor is olyan jól éreztük magunkat. Mit gondoltok?
Rendben.
Te is benne vagy?
Naná, hogy benne van.
Geum-hui nagyon kedveli a nyomozót.
- Igaz? - Igen.
Mindenkinek sok a dolga, nem? Akkor menjünk!
- Oké, én megyek. - Szia!
Sziasztok!
- Ellenőrizze a két gyanúsított alibijét! - Igenis.
Várjon!
Hadd kérdezzek valamit.
Egy utolsó dolgot.
Miért…
Miért hagyott el engem?
A szokásos történet.
Ostoba voltam, meggondolatlan, és véletlenül teherbe estem.
Féltem, hogy mit gondolnak majd,
és féltem a felelősségtől.
Biztos valami szívszorító magyarázatot várt, de ez minden.
Azt tanácsolom,
hogy ne eméssze magát ezen!
Lépjen túl a dolgon!
Ahogy eddig, ezután is
szeretnék békében élni.
Értem.
Megértem önt.
Megjöttem.
Geum-hui!
Szia!
Min merengsz ennyire?
Semmin.
Dong-u filmet nézett a férjemmel és elaludt közben, úgyhogy lefektettem.
Köszönöm.
Korábbra vártalak.
Nem találok helyet.
Heo asszony beszélhetett a környék ingatlanosaival.
Senki sem áll szóba velem.
Talán Oksanba kéne költöznöm.
Ez nem könnyű helyzet.
Várj, Oksanba?
Igen.
Bár nem akarok új helyen új életet kezdeni.
Ide is elég nehéz volt beilleszkednünk.
Igazán?
Persze. Az ügyfelek imádnak, de amint rájönnek,
hogy szingli anya vagyok, nem jönnek többé.
Fárasztó, amikor ujjal mutogatnak az emberre.
Szörnyű lehet.
Egyedül nevelni egy gyereket nem lehetett könnyű.
Nem volt az.
Amikor terhes lettem Dong-uval,
az apja hallani sem akart rólunk.
A szüleim is ellenezték, hogy megtartsam.
Ezért költöztem inkább ide.
De semmi sem volt könnyű.
Sokat sírtam.
De ha sírtam, akkor lenéztek.
Ezért inkább nevetni kezdtem.
Inkább nevetek, és inkább kimondom, amit gondolok.
Megbántad valaha…
a döntésedet?
Nem. Soha.
Eleinte azért nevettem, hogy erősnek tűnjek.
De Dong-u mellett
bőven van okom a nevetésre.
Anya!
Ébren vagy, Dong-u?
Rosszat álmodtál?
Semmi baj. Gyere, bújjunk össze!
Hallom, vicces filmet néztél ma Choi úrral.
Mit láttatok?
Miért…
Miért hagyott el engem?
Értem.
Megértem önt.
Do-hyeon!
Mi a baj?
Lángol az arcod. Máris jövök.
Miért nem hívtál fel, ha beteg vagy?
Veszekszel egy beteggel?
Nem.
Nem könnyű ez neked, igaz?
Hamarosan jobban leszek, ne aggódj!
Nem.
Amikor először hallottam a történetedet,
fájt érted a szívem,
mert hiányzott az életedből egy biztos pont,
valaki, akire mindig számíthatsz.
De most már
nem sajnállak.
Mert én lehetek az a pont.
Én leszek az a pont.
Elfogyott a gyógyszer. Elszaladok a patikába.
Addig pihenj!
Itt a megrendelőlap.
Köszönöm. Sajnálom, hogy ide kellett jönnöd.
- Nem gond. - Sietnem kell.
Üdv!
Adhatok valamit?
Igen.
Kimerültség miatti rosszullétre kérnék valamit.
De maga teljesen jól néz ki. Ki beteg? Csak nem Min-ho?
Nem.
A nyomozó?
Igen.
Ilyen fiatal ember, és beteg? Na, várjon!
Várj!
Geum-hui!
Én…
Nagyon beteg?
Belázasodott.
Tudsz róla, igaz?
Tudom,
hogy megvetsz, hogy kőszívűnek tartasz.
Nem ismerlek eléggé ahhoz, hogy megítéljelek,
de ezt nem gondolom.
Megijedtem.
Túl régen történt már.
Meg akartam kérdezni, hogy milyen az élete.
De mi értelme lenne?
Inkább éljünk úgy tovább, ahogy eddig is.
De örülök, hogy rendes ember lett belőle.
Emlékszel, mit tett a videókölcsönzős nő?
Do-hyeon azt hitte,
hogy ő is annak a nőnek az áldozata.
Hogy őt is elrabolták gyerekként,
és a szülei kétségbeesetten keresik azóta is.
Éveken át abban a hitben élt, hogy eldobták,
de a gondolat, hogy talán másként történt,
reménnyel töltötte el.
Do-hyeon
valóban rendes ember lett.
De éveken át várta, hogy találkozhasson az édesanyjával.
Nem tudom, mit tegyek.
A férjem nem tud semmit.
Mindvégig titkoltam ezt előle,
és ha rájön,
hogy a házasságunk előtt szültem egy gyereket, ő…
Choi úr, mit csinál itt kint?
Tehát van
egy fiad.
A nyomozó.
Igen.
Csak nemrég tudtam meg, hogy ő az.
Sajnálom.
El kellett volna mondanom.
Ezért nem akartál gyereket?
Közös életünk során,
valahányszor éreztem, mennyire szeretsz,
mindig megszakadt a szívem.
Arra gondoltam,
ha megtudnád az igazat, meggyűlölnél…
és elhagynál engem.
Sejtettem.
Hogy?
Hol lehet a fogó?
Egy saját ház annyi munkával jár! Talán el kéne költöznünk. Esetleg itt?
Ez meg mi?
Hát ez mi? Egy sütisdoboz?
Az esküvőnk után nem sokkal történt.
A holmijaid között babaruhákat találtam, és egy plüssállatot.
Tudtam, hogy okkal őrizgeted.
Hangoztattad, hogy modern nő vagy, aki nem akar gyereket,
de valahányszor megláttál egy kisbabát,
könnybe lábadt a szemed.
Arra gondoltam,
hogy ennek nyilván oka van.
De…
akkor miért…
Miért nem szóltam semmit?
Hát nem érted?
Mert úgy tűnt, nem akarsz erről beszélni.
Csak ez az oka.
Szóval,
ha miattam hezitálsz,
akkor ne tedd!
Édesem!
Tudod,
te teszed teljessé az életemet.
Komolyan mondom.
Mennyit szenvedhettél ennyi éven át!
Ne sírj!
Maholnap 60 leszel, és úgy sírsz, mint egy gyerek.
Semmi baj.
Jól vagy?
Ez…
Mit keresel itt?
Valamit el kell mondanom.
Úgy érzem…
nem tudtam elmondani azt, amit igazán akartam.
Sajnálom.
Anya hibája az egész.
Úgy sajnálom.
Bocsáss meg!
ERÉNYES NŐ
Ami Do-hyeont illeti… Jöhetne hozzánk gyakrabban.
Muszáj megkóstolnia az édesanyja isteni főztjét.
Nincs sok ideje.
Jövő héten várják.
A megoldatlan ügyek csoportjához kerül.
Ez elég váratlan.
Már jó néhány nap eltelt.
Heo asszony azt akarja, hogy dobjam ki a patikából, de még húzom az időt.
Szakítok vele.
De van egy feltételem.
Mit jelent ez?
Mit tegyünk?
Fogalmam sincs,
mikor tudunk újra eladni bármit.
A feliratot fordította: Kisházi Viktória